ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

21 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №588/1697/25 
Номер провадження 22-ц/816/1832/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Щербаченко М. В. (суддя-доповідач), суддів Собини О. І. , Сидоренко А. П. розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом ТИСЯЧНИК Рузанною Робертівною, на заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 25 грудня 2025 року у складі судді Огієнка О.О., ухваленого в м. Тростянець, повний текст якого складений 29 грудня 2025 року, 
у цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
У вересні 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з указаним позовом.
Позов мотивований тим, що 14.06.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та ОСОБА_2 був укладений договір про споживчий кредит № 4410412, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Договором визначено ставку відсотків за користування кредитом, умови збільшення строку кредитування тощо.
Позикодавець належним чином виконав свої обов`язки за договором, надав відповідачці кошти у порядку визначеному договором.
16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») було укладено договір факторингу за № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 4410412, боржником за яким є ОСОБА_2 
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем було укладено договір про відступлення прав вимоги за № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 4410412, боржником за яким є ОСОБА_2 .
Загальний розмір заборгованості станом на день підготовки позову становить 24870 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 3000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги - 21 300 грн; заборгованість за комісіями - 570 грн.
Строк повернення грошових коштів настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування не сплачує.
Посилаючись на указані обставини, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором № 4410412 від 14.06.2021 у розмірі 24 870 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000 грн.
Заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 25 грудня 2025 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2  на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 4410412 від 14.06.2021 у розмірі 24 300 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2  на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» кошти на відшкодування судових витрат з оплати судового збору в розмірі 2366 грн 93 коп. та кошти на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 4885 грн 50 коп.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що, досліджені докази та встановлені обставини підтверджують, що позивач є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачкою, відповідно до умов кредитного договору, який був укладений 14.06.2021 між ОСОБА_2 та первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН». Всупереч умов кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 24 300 грн, з яких: 3000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 21 300 грн -заборгованість за відсотками. Відмовляючи у стягнення заборгованості за комісією у розмірі 570 грн, суд вказав, що умова договору щодо сплати винагороди за надання фінансового інструменту є нікчемною.
Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 16 лютого 2026 року заяву ОСОБА_2 про перегляд указаного заочного рішення від 25 грудня 2025 року залишено без задоволення.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
26 лютого 2026 року адвокат Тисячник Р.Р. в інтересах відповідачки ОСОБА_2 подала через електронний кабінет апеляційну скаргу в електронній формі, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 25 грудня 2025 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості, судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка ставить під сумнів існування належним чином оформленого договору факторингу № 16/12-2021-43, укладеного 16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Позивачем не доведено набуття права вимоги саме до відповідачки, а не сторонніх осіб. Позивачем не надав жодних доказів на підтвердження укладення кредитного договору. Крім того, відповідачка категорично заперечує перерахування їй коштів. Стосовно посилання в договорі, що відповідачка ознайомилася з «Правилами надання грошових коштів у позику», що розміщені не сайті первісного кредитора, зазначає, що позивач не надав доказів, які підтверджують, що саме з цими умовами та правилами надання фінансових послуг ознайомилася та погодилася відповідачка. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є математично суперечливим, довільним та не ґрунтується на умовах документів, які сам позивач долучив до справи.
Стосовно стягнення судом на правничу допомогу 4885 грн 50 коп., вважає, що такий розмір витрат є неспівмірним та підлягає зменшенню.
Судове рішення місцевого суду в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, в апеляційному порядку не оскаржуються та відповідно в цій частині апеляційним судом не переглядаються.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Посилався на те, що довідка про ідентифікацію, яка містить всю необхідну інформацію щодо здійсненого електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є належним доказом вчинення позичальником підписання кредитного договору в електронній формі згідно вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Твердження відповідачки про відсутність підтвердження переходу права вимоги є безпідставними. Крім того, сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за весь період фактичного користування, у тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання за ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. Перерахування грошових коштів підтверджується довідкою від ТОВ ФК «ЕЛАЄНС». При цьому, перерахування коштів здійснювалось на картковий рахунок відповідачки, зазначений нею при укладенні кредитного договору. Стосовно витрат на правничу допомогу, які суд стягнув на користь позивача в суді першої інстанції, вважає, що сума витрат є співмірною зі складністю справи.
Разом з відзивом на апеляційну скаргу позивач подав клопотання про витребування доказів. 
Указане клопотання апеляційним судом залишено без задоволення з огляду на такі мотиви.
Відповідно до частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
За приписами частини другої статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази та клопотання про їх витребування разом з поданням позовної заяви.
Оскільки позивач не обґрунтував неможливість подання клопотання про витребування доказів у строк, визначений частиною другою статті 83 ЦПК України, заявлене позивачем до суду апеляційної інстанції клопотання з пропуском установленого строку залишається без задоволення на підставі частини першої статті 84 ЦПК України. 
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
14.06.2021 року ОСОБА_2 на сайті miloan.ua заповнила Анкету-заяву на кредит №4410412, яка окрім, умов кредитування, містить її персональні дані (дату народження, номер та серію паспорту громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу реєстрації, місце роботи тощо) (а.с. 45 на звороті - 46).
Цього ж дня 14.06.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 укладений договір про споживчий кредит № 4410412 в електронній формі, і який містить ті ж самі персональні дані відповідачки, які вказані в Анкеті-заяві на кредит №4410412.
Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН» акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором W74561 надісланим відповідачці на номер телефону НОМЕР_1 (а.с.51).
За умовами указаного Договору позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3. договору надати позичальниці грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальниця зобов`язалася повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. 
Сума кредиту - 3 000 грн, кредит надається строком на 30 днів з 14.06.2021 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 14.07.2021 року (а.с. 13-16; 35).
Комісія за надання кредиту 570 грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1). 
Проценти за користування кредитом - 1800 грн, які нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. (п. 1.5.2 договору).
Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 договору).
Відповідно до п. 2.2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і меншою за стандарту (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності тощо). Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватися за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою, встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартною (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.
Пунктом 2.3.1.1 передбачена пролонгація на стандартних (базових) умовах:
Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом. 
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною у п. 1.6 договору.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) процентною ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів позивачем надано копію довідки ТОВ «ФК «ЕЛАЕНС» від 24.01.2025 року, згідно з якою успішно проведено платіж в системі FONDY, номер у системі: 415989417, дата проведення платежу: 14.06.2021, призначення платежу: кошти згідно договору 4410412, сума платежу: 3000 грн, номер картки: НОМЕР_2 , банк картки отримувача: PRIVATBANK (а.с. 51 - на звороті). 
16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу за № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого та реєстру боржників від 16.12.2021, ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників за договорами, у тому числі до ОСОБА_2 за кредитним договором № 4410412 від 14.06.2021 у розмірі 14370 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000 грн; заборгованість за відсотками 10800 грн; заборгованість по комісії - 570 грн (а.с. 20-32).
10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» був укладений договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого та реєстру боржників від 10.01.2023, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників за договорами, у тому числі до ОСОБА_2 за кредитним договором № 4410412 від 14.06.2021 у розмірі 24 870 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 3000 грн; заборгованість за відсотками - 21300 грн, заборгованість по комісії - 570 грн (а.с. 17-19; 55-69).
Згідно розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_2 за указаним кредитним договором становить 24 870 грн, з яких: 3000 грн - заборгованість по основній сумі боргу, 10 800 грн - заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги, заборгованість з комісії - 570 грн, нараховані відсотки згідно умов кредитного договору - 10 500 грн (а.с. 55). 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо у зобов`язанні установлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З матеріалів справи установлено, що договір про споживчий кредит № 4410412 між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою укладений 14.06.2021 в електронній формі та підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, у тому числі щодо строку кредитування та відсотків за користування кредитом, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі, який ОСОБА_2 підписала в електронному вигляді.
Указаний договір відповідно до вимог статті 628 ЦК України є обов`язковим до виконання кредитором та позичальником. 
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України)
Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Оскільки між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 16.12.2021 року укладений Договір факторингу № 16/12-2021-43, а в подальшому - між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем 10.01.2023 укладений договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, тому відповідачка несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-80, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги представника відповідачки адвоката Тисячник Р.Р. указаний висновок апеляційного суду не спростовують зважаючи на такі мотиви.
У контексті доводів апеляційної скарги щодо відсутності доказів укладення кредитного договору № 4410412 апеляційний суд зазначає таке. 
У справі, яка переглядається, Анкета-заява на кредит № 4410412 від 14 червня 2021 року містить докладну інформацію щодо особи відповідачки, зокрема дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також відомості про місце роботи, розмір доходу. В Анкеті-заяві міститься бажаний розмір суми кредиту, строк кредиту, розмір комісії та процентів за користування кредитними коштами. 
Договір про споживчий кредит № 4410412 між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою укладений в електронній формі та підписаний останньою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».
Одноразовий ідентифікатор був направлений на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , який у кредитному договорі та анкеті-заяві, був зазначений відповідачкою, що підтверджується відповідною довідкою ТОВ «МІЛОАН» про ідентифікацію (а.с. 51).
Поряд з цим апеляційний суд також вважає необхідним зауважити, що доводи апеляційної скарги відповідачки по суті зводяться до заперечень обставин, на які посилається позивач через їх недоведеність на його думку. 
Частина 3 статті 12 ЦПК України зобов`язує сторін довести обставини, на які вони посилається як на підставу не тільки своїх вимог, а і заперечень.
Натомість ОСОБА_2 не надала суду жодних доказів, які б могли підтвердити її доводи та заперечення вимог позивача стосовно неукладення кредитного договору, неотримання кредиту тощо.
ОСОБА_2 не посилалася на те, що її персональні дані були використані неправомірно для укладення кредитного договору від її імені. Також матеріали справи не містять доказів, що вона зверталася до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї протиправних дій.
Жодних розумних пояснень наявності в Анкеті-заяві від 14.06.2021 року та договорі про споживчий кредит № 4410412 персональних даних відповідачки, які чітко ідентифікують її як учасника правочину, остання не надала. Також ОСОБА_2 на підтвердження своїх доводів не надала доказів про банківські карти, які видавались їй АТ «ПРИВАТБАНК» (зокрема, довідка з банку, виписки з рахунку), щоб могли підтвердити, що їй не відкривався поточний рахунок і що на указаному рахунку немає транзакцій, які б указували на використання нею кредитних коштів. 
Така позиція відповідачки стосовно заперечень фактів укладення кредитного договору та отримання кредиту суперечить принципу змагальності цивільного судочинства, який закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України. Її заперечення у вигляді ствердження негативних фактів (неукладення договору, неотримання коштів) не можуть вважатися доведеними, допоки інша сторона їх не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Як уже зазначено апеляційним судом у справі, яка переглядається позивачем доведено укладення між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою 14.06.2021 року кредитного договору № 4410412 в електронній формі. Додані позивачем правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» (в ред. від 13.05.2021) судом першої інстанції відхилені як такі, що не є складовою укладеного договору, оскільки не підписані відповідачкою, з чим погоджується апеляційний суд.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів, що відповідачці були надані грошові кошти, передбачені частиною першою статті 1054 ЦК України, апеляційний суд зазначає таке. 
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог було надано довідку ТОВ «ФК «ЕЛАЕНС» від 24.01.2025 року, якою підтверджується, що 14.06.2021 року в системі FONDY було успішно проведено платіж по перерахуванню коштів у сумі 3000 грн згідно договору 4410412 на картку: НОМЕР_2 , банк картки отримувача: PRIVATBANK (а.с. 51 - на звороті).
Крім того, позивач надав розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 10.01.2023. Відповідачка на спростування розрахунку заборгованості, складеного позивачем не надала власного розрахунку та доказів, що підтверджують повернення позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Таким чином, ураховуючи сукупність доказів, що містяться в матеріалах справи, а також процесуальну позицію відповідачки, з урахуванням стандарту доказування «balance of probabilities» («баланс ймовірностей»), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, аніж не мав місце, апеляційний суд дійшов висновку про те, що первісний кредитор ТОВ «МІЛОАН» виконав свій обов`язок за кредитним договором, зокрема надав позичальниці кредит у розмірі 3000 грн, а ОСОБА_2 не виконала обов`язку з повернення кредитних коштів. 
Відповідачка ставить під сумнів, що 16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу за № 16/12-2021-43, за яким, в тому числі було відступлено право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 4410412 та, як наслідок, набуття позивачем права вимоги до неї за указаним кредитним договором.
Позивачем надано договір факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021, укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «КРЕДИТ КАПІТАЛ», акт приймання-передавання реєстру боржників за указаним договором факторингу від 16.12.2021, акт приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді за вказаним договором факторингу від 16.12.2021 року, докази оплати за договором факторингу на суму 1 563 897 грн 11 коп., Додаток № 3 до договору факторингу «Реєстр боржників» та витяг з указаного реєстру боржників, згідно з яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 4410412. 
З огляду на наявні у справі докази апеляційний суд вважає неспроможними доводи заявниці апеляційної скарги стосовно сумнівів щодо укладення 16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» договору факторингу за № 16/12-2021-43.
В подальшому між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем 10.01.2023 укладений договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.
Відповідно до пункту 5.2 указаного договору Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання - передачі Реєстру Боржників у друкованому підписаному вигляді.
Витягом з реєстру до указаного договору факторингу підтверджується набуття позивачем права вимоги саме до відповідачки за кредитним договором № 4410412.
Таким чином апеляційний суд вважає доведеною обставину набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 4410412 від 14.06.2021.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта стосовно незгоди з наданим позивачем розрахунком заборгованості за відсотками та доводи про необґрунтованість нарахування відсотків поза межами строку кредитування зважаючи на такі мотиви.
Відповідачка, не погоджуючись з наданим позивачем розрахунком заборгованості, власного розрахунку на його спростування не надала.
Водночас відповідно до наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» розрахунку заборгованості станом на дату набуття позивачем права вимоги до відповідачки за кредитним договором № 4410412 (10.01.2023) за відповідачкою обліковувалася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 10 800 грн нарахована відповідно до пунктів 1.5.2, 1.6, 2.3.1.2. Відсотки в сумі 10 500 грн нараховані згідно з умовами пункту 4.2 кредитного договору. 
Вимоги позивача про стягнення 570 грн комісії апеляційний суд не бере до уваги, оскільки суд першої інстанції визнав умову щодо нарахування комісії нікчемною та відмовив у її стягненні і в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується. 
Апеляційний суд погоджується з доводами позивача, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу про те, що сума нарахованих кредитором відсотків відповідає умовам укладеного відповідачкою кредитного договору № 4410412. 
Так, відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості (а.с.52-53) з 14.06.2021 по 14.07.2021 проценти нараховувалися згідно п. 1.5.2 договору у розмірі 2% в день від фактичного залишку кредиту (60 грн в день) на загальну суму 1800 грн. У подальшому, оскільки відповідачка продовжила користуватися кредитними коштами відповідно до п.2.3.1.2 відбулася пролонгація договору на стандартних (базових) умовах на 60 днів (з 14.07.2021 по 12.09.2021), протягом яких проценти нараховувалися відповідно до п. 1.6 договору за стандартною (базовою) процентною ставкою 5% в день від фактичного залишку кредиту (150 грн в день), протягом указаного періоду було нараховано 9000 грн.
З 12.09.2021 по 21.11.2021 були нараховані відсотки на загальну суму 10 500 грн відповідно до п. 4.2 кредитного договору № 4410412, обчислені з розміру стандартної (базової) процентної ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Указані відсотки, виходячи з зі змісту п. 4.2 договору є відсотками, передбаченими частиною другою статті 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Стосовно незгоди відповідачки з розміром присуджених судом першої інстанції витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 4885 грн.
Частиною третьою статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
Відповідно до частин три, чотири статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Позивач в суді першої інстанції просив стягнути з відповідачки на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн 00 коп.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем докази понесених витрат свідчать про те, що заявлений розмір є завищеним, а тому визначив суму відшкодування у 5000 грн. Саме такий розмір місцевий суд вважав справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та обсягом наданих адвокатом послуг та таким, що не суперечитиме принципу розумності судових витрат. З врахуванням часткового задоволення позову, остаточно суд присудив до стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4885 грн 50 коп.
Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, апеляційний суд дійшов переконання, що присуджені до стягнення з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4885 грн 50 коп. відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірні зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, підстав для зменшення їх розміру апелянтом не доведено.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 375 ЦПК України). 
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення в оскаржуваній частині слід залишити без змін.
Висновки суду щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, то відсутні підстави для відшкодування заявниці апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись вимогами статей 141, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом ТИСЯЧНИК Рузанною Робертівною, залишити без задоволення.
Заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 25 грудня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач  	М. В. Щербаченко	

Судді О. І. Собина 

А. П. Сидоренко