Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2026 року Справа№200/1196/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, - 

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:
визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 16 лютого 2026 року № 053130015360 про відмову в призначенні пенсії;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII та в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, зарахувавши період роботи з 01 січня 2004 року по 03 серпня 2018 року до пільгового стажу за списком № 2 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ. 
Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено у задоволенні заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з тим, що на момент звернення позивач не досягла 55 років. Позивач вважає, що вказане рішення відповідача є протиправним, оскільки відмова винесена без врахування висновків Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
03 березня 2026 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач не досягла пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV. 
11 березня 2026 року представник Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на аналогічні підстави. 
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.
06 лютого 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
На час звернення особа досягла 52 років.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 16 лютого 2026 року № 053130015360 позивачеві відмовлено в призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на дату звернення позивач не досягла 55-річного віку. 
За змістом оскаржуваного рішення страховий стаж становить 29 років 7 місяців 24 дні; пільговий стаж за Списком № 2 - 18 років 11 місяців. 
Спірним є також питання зарахування періоду роботи з 01 січня 2004 року по 03 серпня 2018 року до пільгового стажу за списком № 2 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
У вказаний період позивач за відомостями трудової книжки працювала у закладі з надання психіатричної допомоги, що підпадає під дію статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Формою РС-право підтверджується обчислення стажу за вказаний період в одинарному розмірі. 
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі – Закон № 1058-IV).
Абзацом 1 пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Наведені норми кореспондуються з приписами абзаців 1, 2, 13 пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції Закону від 02 березня 2015 року № 213-VIII.
Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 статтю 13 Закону № 1788-ХІІ визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).
Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, згідно з яким застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: […]
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. […]».
Отже, на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії Закон № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в Рішенні Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року).
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному.
Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20.
Судом встановлено, що на момент звернення із заявою від 06 лютого 2026 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 позивач досягла 50-річного віку.
Таким чином, доводи відповідачів про недосягнення позивачем пенсійного віку, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, є помилковими.
Спірним є також питання зарахування періоду роботи з 01 січня 2004 року по 03 серпня 2018 року до пільгового стажу за списком № 2 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ.
Відповідно до вказаної норми робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Норма підлягає застосуванню й після дати набрання чинності Законом № 1058-IV - 01 січня 2004 року на підставі абзацу 1 пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, за яким до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. 
При виборі та застосуванні норми судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2025 року у справі № 420/8637/24.
Отже, після 01 січня 2004 року періоди роботи також підлягають зарахуванню до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ.
Доводи позивача про зарахування у подвійному розмірі періоду роботи до пільгового стажу суперечать і змісту статті 60 Закону № 1788-ХІІ, і висновкам Верховного Суду у постанові від 11 лютого 2025 року у справі № 420/8637/24. 
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Похідна вимога підлягає задоволенню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII та в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, зарахувавши період роботи з 01 січня 2004 року по 03 серпня 2018 року до страхового стажу за списком № 2 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ. 
Вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не заявлено, тому він є неналежним відповідачем у справі. 
Підстав для розподілу судового збору немає. 
Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 16 лютого 2026 року № 053130015360 про відмову в призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ: 13358826, місцезнаходження: Київський майдан, буд. 6, м. Луцьк, Волинська область, 43027) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII та в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, зарахувавши період роботи з 01 січня 2004 року по 03 серпня 2018 року до страхового стажу за списком № 2 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ.
В іншій частині позову відмовити. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 30 березня 2026 року. 

Суддя Ю.М. Льговська