РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
20 квітня 2025 р.  Справа № 120/2475/25
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю податкових повідомлень-рішень від 16.10.2024 за №8130475-2412-0228-UА05020190000015755, №8130482-2412-0228-UА05020190000015755, №8130451-2412-0228-UАО5020190000015755, №8130453-2412-0228-UА05020190000015755 та 8139457-2412-0228-UА05020190000015755.
Ухвалою від 28.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.
05.03.2025 позивачем подано заяву про усунення недоліків.
Ухвалою від 10.03.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
20.03.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечила щодо задоволення даного позову. Зазначила, що про законність та обґрунтованість оскаржуваних рішень та вказала, що вони винесені на підставі та у відповідності до норм чинного податкового законодавства. Відповідач зазначає, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав, фізична особа ОСОБА_1 має право постійного користування земельними ділянками для ведення фермерського господарства площею:
9,8335 га, кадастровий номер 05231866000:02:005:0195, яка розташована за межами населеного пункту Човниця Вінницького району, відповідно до договору оренди землі №1-12 від 04.12.2015 року, додаткової угоди від 21.01.2022 та відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 14036503 орендна плата становить 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки; 
11 га, кадастровий номер 0523183000:02:007:0113, яка розташована за межами населеного пункту Новоживотів Вінницького району, відповідно до договору оренди землі №1-12 від 04.12.2015 року, додаткової угоди від 21.01.2022 та відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 10251332 орендна плата становить 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки; 
12,5865 га, кадастровий номер 05231866000:02:005:0204, яка розташована за межами населеного пункту Новоживотів Вінницького району, відповідно до договору оренди землі №1-12 від 04.12.2015 року, додаткової угоди від 21.01.2022 та відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 48194342 орендна плата становить 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки; 
11,7725 га, кадастровий номер 05231866000:02:003:0059, яка розташована за межами населеного пункту Човновиця Вінницького району, відповідно до договору оренди землі №1-12 від 04.12.2015 року, додаткової угоди від 21.01.2022 та відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 14360156 орендна плата становить 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки; 
19,407 га, кадастровий номер 05231866000:02:003:0060, яка розташована за межами населеного пункту Човновиця Вінницького району, відповідно до договору оренди землі №1-463 від 04.12.2015 року, додаткової угоди від 21.01.2022 та відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 14359963 орендна плата становить 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки; 
44 га, кадастровий номер 05231866000:02:007:0132, яка розташована за межами населеного пункту Новоживотів Вінницького району, відповідно до договору оренди землі №1-12 від 04.12.2015 року, додаткової угоди від 21.01.2022 та відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 10253907 орендна плата становить 12 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. Представник відповідача зазначає, що на виконання вимог статті 286 РК України та на виконання контрольного завдання №2691/02-3224 від 24.09.2024 ГУ ДПС у Вінницькій області та на вимогу заяви ОСОБА_2 від 24.09.2024 проведено донарахування за вищевказані земельні ділянки за період з 2018 по 2024 роки у зв`язку із відсутністю у інформаційній базі податкового органу нарахувань та сформованих податкових повідомлень-рішень. 
Представник податкового органу наголошує, що зазначенні земельні ділянки знаходяться у постійному користуванні позивача - фізичної особи, що підтверджується відомостями внесеними до Державного реєстру речових прав. Належним чином позивач не здійснила передачу вказаних земельних ділянок фермерському господарству тобто обов`язок щодо сплати орендної плати у даному випадку лежить на орендареві земельної ділянки, який визначений у договорі оренди.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач ОСОБА_1 є засновником Фермерського господарства "Надія П".
Для створення вищезазначеного фермерського господарства рішенням Оратівської районної державної адміністрації позивачу було передано в оренду ряд земельних ділянок, а саме: земельні ділянки площею 9,833 кадастровий номер 05231866000:02:005:0195; 11 га, кадастровий номер 0523183000:02:007:0113; 12,5865 га, кадастровий номер 05231866000:02:005:0204; 11,7725 га, кадастровий номер 05231866000:02:003:0059; 19,407 га, кадастровий номер 05231866000:02:003:0060; 44 га, кадастровий номер 05231866000:02:007:0132.
Головним управління ДПС у Вінницькій області 16.10.2024 прийнято податкові повідомлення-рішення № №8130475-2412-0228-UА05020190000015755, №8130482-2412-0228-UА05020190000015755, №8130451-2412-0228-UАО5020190000015755, №8130453-2412-0228-UА05020190000015755 та 8139457-2412-0228-UА05020190000015755, якими ОСОБА_1 визначено податкові зобов`язання зі сплати орендної плати з фізичних осіб.
Разом із тим, не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.
За змістом статті 1 Закону України від 19.06.2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
У статті 7 цього Закону встановлено, що надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.
Статтею 8 Закону «Про фермерське господарство» передбачено що фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.
Відповідно до положень статті 12 цього Закону землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.
У свою чергу, згідно з договорами оренди № 1-462 від 04.12.2015, 1-460 від 04.12.2015, №1-13 від 22.05.2015 та №1-461 від 04.12.2015, відповідно до додаткових угод до договорів оренди землі №1-462 від 21.01.2022, № 1-460 від 21.01.2022, № 1-462 від 21.01.2022 та №1-13 від 21.01.2022 та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які сформовані станом на 25.07.2022 року орендарем земельних ділянок є саме фізична особа ОСОБА_1 , а не ФГ "Надія".
За правилами статей 125 та 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно з частиною другою статті 16 Закону України від 6.10.1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.
Положеннями статті 18 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Частинами першою, другою статті 21 цього Закону встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).
Відповідно до ст. 7 ПК України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.
Відповідно до п. п. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
За змістом п. п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 даного Кодексу землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Відповідно до п. п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Положеннями ст. 54 ПК України визначено обов`язок нарахування суми податку фізичній особі контролюючим органом шляхом направлення податкового повідомлення - рішення, яке підлягає сплаті протягом 60 днів з дня вручення.
За приписами ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з п. п. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Положеннями п. 288.1 ст. 288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Пунктами 288.2 та 288.3 ст. 288 ПК визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а об`єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду.
Відповідно до п. 288.4 ст. 288 ПК України розмір та умови внесення її плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Пунктом 288.5 ст. 288 ПК передбачено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки (п. п. 288.5.1); не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (п. п. 288.5.2); може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у п. п. 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (п. п. 288.5.3).
Згідно з п. 288.7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу.
У відповідності до п. 287.2 ст. 287 ПК України облік фізичних осіб-платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня. Згідно з п. 286.5 ст. 286 даного Кодексу нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Положеннями п. 286.1 ст. 286 ПК України закріплено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Таким чином, зі змісту вищевказаних вимог слідує, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є Договір оренди земельної ділянки, а платником орендної плати є орендар такої земельної ділянки, в разі несплати орендарем обов`язкових платежів з орендної плати за землю, контролюючий орган зобов`язаний здійснити нарахування сум податку.
Судом встановлено, що на підставі договорів оренди землі №1-460, №1-461, №1-462, №1-463, від 04.12.2015 та №1-13 від 22.05.2015 року, укладених з Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області та позивачем, останньою отримано в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства із земель резервного фонду. Разом із тим, позивач зазначає, що земельні ділянки перебувають у фактичному користуванні ФГ "Надія", проте станом на 2022 позивач не оформила належним чином передачу зазначених земельних ділянок фермерському господарству як землекористувачу, оскільки відповідно до положень статті 125 ЗК України право користування землею, так само як і суміжні права та обов`язки землекористувача, виникають з моменту реєстрації права оренди або права власності на землю.
Таким чином, оскільки орендарем земельних ділянок станом на момент прийняття оскаржуваних повідомлень-рішень є фізична особа ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що саме на неї покладено обов`язок сплати орендної плати відповідно до укладених нею договорів оренди землі.
Той факт, що використання земельних ділянок відбувається через створене позивачем ФГ "Надія" не змінює статусу позивача як орендаря земельних ділянок та не звільняє її від визначеного чинним законодавством обов`язку сплачувати орендну плату за земельні ділянки.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у справі №808/3798/16 від 28.08.2018 та у справі №120/4362/18-а від 13.09.2019, висновки яких згідно положень ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковими для врахування судом.
При цьому суд не бере до уваги надані представником позивача відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які сформовані станом на 17.12.2024 року, у яких орендарем земельних ділянок зазначено ФГ "Надія", оскільки вказані відомості були сформовані/отримані вже після прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
За сукупністю викладених обставин, суд приходить до переконання, що податкові повідомлення-рішення від 16.10.2024 за №8130475-2412-0228-UА05020190000015755 про визначення податкового зобов`язання з орендної плати за 2022 рік в сумі 14444,80 грн, №8130482-2412-0228-UА05020190000015755 про визначення податкового зобов`язання з орендної плати за 2022 рік в сумі 18995,51 грн, №8130482-2412-0228-UА05020190000015755, №8130451-2412-0228-UА05020190000015755 про визначення податкового зобов`язання з орендної плати за 2022 рік в сумі 45490,81 грн, №8130453-2412-0228-UА05020190000015755 про визначення податкового зобов`язання з орендної плати за 2022 рік в сумі 26667,72 грн та №8139457-2412-0228-UА05020190000015755 від 31.10.2024 про визначення податкового зобов`язання з орендної плати за 2022 рік в сумі 38938,64 грн винесені правомірно, а відтак не підлягають скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ ВП 44069150)
Повний текст рішення складено 20.04.2026.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна