Справа № 212/15017/25
2/212/1924/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив таке.
До суду звернулася представник позивача Савіхіна А.М. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 23.03.2026 року постановлено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В усі судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі позивача та представника. Відповідач у жодне з судових засідань не з`явився, правом надання відзиву не скористався, будь-які клопотання, заяви – відсутні; повідомлявся про розгляд справи належним чином.
Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України наявні підстави для винесення судом заочного рішення. Суд скористався своїм правом, обумовленим ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та відклав складання повного тексту рішення. 
Позиції сторін.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 61 082,43 грн станом на 03.12.2025, що складається: з тіла кредиту – 14 330,00 грн та заборгованості за простроченими відсотками – 46 752,43 грн; про стягнення судових витрат у розмірі 2 422,40 грн судового збору.
Позов обґрунтував таким. Відповідач ознайомився з умовами кредитування, власноручно підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Паспорт кредиту. З моменту підписання відповідачем заяви між сторонами був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. За умовами, погодженими сторонами, відповідачу відкрито кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 15 000,00 грн; кредитна картка номер - НОМЕР_1 , строк дії – 01/17, тип - "Універсальна GOLD". Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 03.12.2025 року має заборгованість 68247,43 грн., яка складається з наступного: - 14330.00 грн. - Заборгованість за тілом кредиту, - 46752.43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; - 7165,00 грн. - нарахована пеня. Водночас, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 61082.43 грн. станом на 03.12.2025, що складається із: - 14330.00 грн. - Заборгованість за тілом кредиту, - 46752.43 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Відповідач правом на участь у справі не скористався, відзиву, інших заяв або клопотань тощо, доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.
Матеріали, досліджені судом (докази, надані позивачем). Фактичні обставини, встановлені судом. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
В матеріалах справи наявна Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 26.02.2012 року, підписана ОСОБА_1 та ПАТ «А-БАНК» (а. с. 26). Підписанням цієї заяви відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг ПАТ «А-БАНК»; є відмітка про отримання картки № НОМЕР_2 . Правовий зв`язок між підписанням даної Анкети-заяви та виникненням у відповідача кредитних зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк» позивач не обґрунтував. Крім того, у цій Анкеті-заяві відсутні будь-які умови щодо кредитування. 
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з п. 1-1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Отже, обов`язок повернення кредиту та сплати процентів пов`язується з обставиною надання такого кредиту та є наслідком отримання позичальником коштів та користування ними. Відповідно, ця обставина має бути доведеною (або визнаною іншою стороною, що звільняє від обов`язку доведення).
Згідно з ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, якою визначено змагальність серед основних засад цивільного судочинства, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У Постанові ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц міститься такий висновок щодо тягаря доказування: «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний… Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс» (п. 81).
Верховний Суд у своїй Постанові від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц зазначив, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача; пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
Отже, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В умовах, як у цій справі, коли відповідач не відреагував на позов та не визнав обставину отримання кредитних коштів, тягар доведення цієї обставини покладається на позивача. З наданих позивачем доказів не вбачається виникнення між сторонами кредитних відносин. 
В матеріалах справи наявна Виписка за договором № б/н за період з 15.04.2013 до 04.12.2025 (а. с. 22-25), де зазначено номер карти НОМЕР_1 , з якої вбачається, що відповідач користувався коштами банку.
Відповідно до Розрахунку заборгованості (а. с. 17-21) тіло кредиту складає 14 330,00 грн; відсотки – 46 752,43 грн.
Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт не містить підпису відповідача про ознайомлення з ним. 
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
З урахуванням того, що судом не встановлена обставина укладання кредитного договору, відповідно і не встановлено виникнення у відповідача кредитних зобов`язань перед позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню в частині стягнення фактично використаних відповідачем і не повернутих коштів, які складають 14 330,00 грн. 
В задоволенні вимоги про стягнення нарахованих відсотків суд відмовляє.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовна заява підлягає частковому задоволенню, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 569,26 грн.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
ухвалив таке.
Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 14 330,00 (чотирнадцять тисяч триста тридцять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 569,26 гривень.
В задоволенні решти заявлених позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано безпосередньо до Покровського районного суду міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»; ЄДРПОУ: 14360570; вул. Грушевського, буд. 1Д, Київ, 01001.
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації як впо: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 24 квітня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець