Справа № 953/3761/26
н/п 2/953/2883/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2026 року           м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Кіндера В.А., за участі секретаря судового засідання Сергієнко К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 857562 від 01 липня 2020 року в розмірі 17635,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір № 857562. 24 березня 2021 року «Лінеура Україна» за договором факторингу № ККЛУ-24032021 відступило ТОВ «ФК «Кредит-капітал» право грошової вимоги за кредитним договором № 857562 від 01 липня 2020 року, що укладений із ОСОБА_1 . Внаслідок невиконання зобов`язань у відповідача утворилась заборгованість, що зумовило звернення ТОВ «ФК «Кредит-капітал» до суду із відповідним позовом.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 березня 2026 року прийнято цю позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Зі змісту позовної заяви вбачається, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення.
Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом спрямування судової повістки поштовим повідомленням за адресою реєстрації відповідача. В судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини.
01.07.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 857562 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, надати позичальнику грошові кошти в сумі 5000,00 грн (п.1.2.) на строк 30 днів (п.1.3 договору), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом. Знижена процентна ставка становить 0,95 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.4.1.) та стандартна процентна ставка становить 1,90 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. 
Вказаний Договір підписаний ОСОБА_1 одноразовим електронним ідентифікатором 01.07.2020 о 21:05:36.
Положеннями п. 2.1. договору передбачено, що кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на платіжну карту клієнта № НОМЕР_1 .
Згідно пункту 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Розділом 4 договору передбачена можливість пролонгації строку кредиту. Так, відповідно п. 4.1 договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором клієнт ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору. Пропозиція клієнта щодо продовження строку користування вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Додатковий договір вважається укладеним з моменту одержання товариством грошових коштів та підписання його електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
28 липня 2020 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором сторони уклали додатковий договір до договору № 857562 від 01.07.2020, в якому визначили строк кредиту до 28.08.2020 (п.3.1) зі процентів в розмірі 1,90 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом.
Фінансова установа зобов`язання за договором виконала та 01 липня 2020 року перерахувала на банківську картку № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 5000,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 10.02.2026 №1-1002.
За повідомленням АТ «Райффайзен банк» від 06 квітня 2026 року в банківській установі на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку № НОМЕР_2 . Надана банком виписка по картковому рахунку відповідача за період за 01 липня 2020 року, яка свідчить про те, що 01.07.2020 на картку відповідачки зараховано переказ у сумі 5000,00 грн.
24 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» укладено договір факторингу № ККЛУ-24032021, згідно з яким первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (п.1.1 договору).
Право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору (п.6.2.3. договору факторингу) та сплати 580830,09 грн (п.7.2, п.7.1 договору факторингу).
Платіжною інструкцією №27357 від 24.03.2021 підтверджений розрахунок між сторонами договору факторингу в розмірі 580830,09 грн. 
Матеріали справи містять витяг з реєстру боржників, відповідно до якого до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором № 857562 від 01 липня 2021 року, який укладений між позикодавцем та ОСОБА_1 .
Відповідно до розрахунку заборгованості борг ОСОБА_1 за договором № 857562 від 01.07.2020 становить 17635,00 грн, з яких: 5000,00 – розмір тіла кредиту, 12635,00 грн – розмір нарахованих відсотків за період 01.07.2020 по 26.11.2020. ОСОБА_1 28.07.2020 здійснила оплату в сумі 1330,00 грн. 
Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Положеннями частини 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України).
Згідно із підпунктом п`ять частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження укладання із відповідачем електронного договору про надання кредиту № 857562 від 01.07.2020. Зазначений договір відповідачка підписала у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі.
Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд вважає, що позивачем доведено факт надання грошових коштів за кредитним договором. Зазначене підтверджується листом АТ «Райффайзен банк» від 06 квітня 2026 року, відповідно до якого на ім`я відповідача банком емітовано банківську картку № НОМЕР_2 , а також рухом коштів по картці за період за 01.07.2020 року, який свідчить про те, що 01.07.2020 на картку відповідача зараховано переказ у сумі 5000,00 грн.
Зважаючи на те, що всупереч умовам спірного договору, відповідач не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а тому вимога щодо стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту підлягає задоволенню в повному обсязі.
Оскільки сторонами договору факторингу № ККЛУ-24032021 дотримані умови, що встановлюють порядок та процедуру відступлення права вимоги за договором, тому суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 857562 від 01.07.2020.
Щодо заборгованості відповідачки за простроченими відсотками.
З розрахунку заборгованості вбачається, що сукупна сума заборгованості ОСОБА_1 за відсотками за період 01.07.2020 по 26.11.2020 становить 12635,00 грн.

Так, з цього розрахунку вбачається, що 28.07.2020 відповідачка здійснила оплату в сумі 1330,00 грн, чим здійснила погашення заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 1282,50 грн та ініціювала продовження строку кредиту на 30 днів. 
Шляхом укладення додаткової угоди від 28.07.2020 року сторони узгодили продовження строку кредиту до 28.08.2020 зі сплатою відсотків в розмірі 1,90% від суми кредиту за кожний день.
У справі відсутні докази вчинення сторонами дій, передбачених розділом 4 договору, які свідчили б про намір подальшого продовження строку кредитних правовідносин. У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що нарахування відсотків після 28.08.2020 здійснене поза узгодженим сторонами строком кредиту.
Суд не бере до уваги доводи представника позивача, що подальше нарахування відсотків здійснювалось за пунктом 3.1 Кредитного договору, тобто кредитний договір було автопролонговано на 90 календарних днів поспіль, зважаючи на наступне.
За змістом ч. 3, 4 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Відтак, умови договору мають бути чіткими і зрозумілими. При стягненні заявленої позивачем заборгованості за нарахованими процентами необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами умовах договору, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування, а не двозначними умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму вартості кредиту. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, розмір заборгованості відповідачки за відсотками за період з 28 липня по 28 серпня 2020 року становить 2850,00 грн (5000,00 грн х 30 днів х 1,9%), що узгоджується з п.3.4. додаткової угоди від 28.07.2020.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлялась у позовній заяві вимога про відшкодування понесених ним судових витрат, які складаються в тому числі із витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави(ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні цього питання суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором для не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Фактично адвокатом складено лише позовна заява, що не є складною за змістом. Судовий розгляд справи здійснений без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях.
Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000,00 грн.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
Рішенням суду стягнуто на корить позивача 7850,00 грн (5000,00 грн + 2850,00 грн), що становить 44,51 % від ціни позову, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1185,03 грн (2662,40 грн х 44,51 %).
Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 857562 від 01.07.2020 в сумі 7850,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1185,03 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення складено 22 квітня 2026 року.
Інформація про учасників:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, пов. 4;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;.

Суддя     В.А. Кіндер