Справа № 127/38748/25
Провадження № 2-а/127/394/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026         м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Романюк Л.Ф.,
при секретарі Курутіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови№7352 від 05.09.2025, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн,
Позов мотивований тим, що 22 серпня 2025 року начальником групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_2 - молодшим сержантом ОСОБА_3 було складено протокол № 4979 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, ОСОБА_1 .
05 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову №7352 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафy в розмірі 17 000 грн.
Як вбачається зі змісту постанови №7352, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за невиконання вимог пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621-ІХ від 21.03.2024 (в редакції Закону № 4235-ІХ від 12.02.2025) в частині обов`язку до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, з чим позивач категорично не погоджується, виходячи з такого. 
ОСОБА_1 , маючи підставу для відстрочки через наявність дружини - особи з інвалідністю 3 групи за наявності онкологічного захворювання, влітку 2024 року з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Уточнив облікові дані, отримав направлення на медичний огляд ВЛК, оскільки до цього мав статус непридатного до військової служби у мирний час, обмежено придатного у воєнний час (протокол ВЛК від 17.11.2023).
12.07.2024 подав документи на отримання відстрочки та паралельно проходив медичний огляд.
16.07.2024 року отримав довідку № 362/1766 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 12 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, як такому, що має дружину з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи за наявності онкологічного захворювання, на строк до 11 серпня 2024 року. 
17.07.2024 після проходження медичного огляду ВЛК отримав копію довідки військово-лікарської комісії № 118/861, якою визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Тобто обов`язок як особа, яка мала статус обмежено придатного у воєнний час, передбачений законодавством, виконав. 
Починаючи з 16.07.2024 і до теперішнього часу кожного разу після продовження воєнного стану та загальної мобілізації подає заяви на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації за тією ж підставою. 
Оскільки дані позивач оновлював вчасно, має паперовий військово-обліковий документ, щоразу отримував довідку про надання відстрочки, тому він не встановлював застосунок Резерв +, так як це його право, а не обов`язок. 
Втім через постійні зміни до законодавства, яке регулює військовий облік та мобілізацію, 22.05.2025 все ж таки встановив застосунок Резерв+, тобто зареєструвався в електронному кабінеті військовозобов`язаного. Після чого побачив відмітку, порушення правил військового обліку, а саме, що він не оновив вчасно облікові дані.
Для з`ясування обставин позивач 06.06.2025 добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення № 2779, оскільки протягом 60 днів з дня набрання чинності ЗУ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку” не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані. 
Натомість позивач не погодився з обставинами, викладеними в протоколі, надав підтверджуючі документи і щодо проходження ВЛК, і щодо оформленої відстрочки якраз у визначені 60 днів, надав письмові пояснення. 
Разом з тим, в двадцятих числах серпня 2025 року знову з`явилася відмітка про порушення правил військового обліку, але на цей раз щодо непроходження ВЛК, маючи статус обмежено придатного. 
Позивач 22.08.2025 знову пішов до ІНФОРМАЦІЯ_2 , приніс попередній протокол № 2779 від 06.06.2025, довідку ВЛК та пояснив, що обов`язок щодо зміни статусу виконав вчасно, чому в Резерві + відображається протокол ВЛК від 2023 року з відміткою обмежено придатний - йому не відомо, адже це питання він вже піднімав у ІНФОРМАЦІЯ_3 ще 06.06.2025. Представник відповідача, розібравшись в ситуації, повідомив, що для анулювання відомостей про розшук в “Оберізі”, слід вказати номер та дату протоколу, тоді програма дозволить анулювати відмітку про порушення правил військового обліку. 
І знову ж таки його запевнили, що оскільки наявна довідка ВЛК від 17.07.2024 року, то постанова виноситися не буде. І через день відмітка про розшук дійсно зникла. 
Маючи попередній позитивний досвід, позивач був упевнений, що постанова виноситися не буде, крім того розшук зник знову автоматично. А підстав сумніватися у діях та словах представників ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього не було. 
Однак 24.11.2025 на поштову адресу позивачу надійшов рекомендований лист з Третього відділу ДВС у м. Вінниці, з якого вбачається, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 виніс постанову, якою визнав позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 17 000 грн. Однак ця постанова на його адресу не надходила, про її існування позивач не знав до дня отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження про примусове стягнення штрафу, який за цей час подвоївся та ще й нарахований виконавчий збір і разом з нього примусово підлягають стягненню кошти в сумі 37 711 грн.
Вважає, що дана постанова винесена незаконно, не підтверджує наявності адміністративного правопорушення, оскільки у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, тому просив постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
В судове засідання представник позивача Олійник Ю.А. не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутність сторін на підставі наявних в справі доказів.
По справі судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
22 серпня 2025 року начальником групи забезпечення заходів цивільно-військового співробітництва ІНФОРМАЦІЯ_2 - молодшим сержантом ОСОБА_3 було складено протокол № 4979 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП ОСОБА_1 (а.с.11-12).
05вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову №7352 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафy в розмірі 17 000 грн. ( а.с.13-16).
Як вбачається зі змісту постанови №7352, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за невиконання вимог пункту 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621-ІХ від 21.03.2024 (в редакції Закону № 4235-ІХ від 12.02.2025) в частині обов`язку до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №118/861 від 17.07.2024, ОСОБА_1 проведено медичний огляд позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 17 липня 2024 року. Діагноз: варикозне розширення вен обох нижніх кінцівок. На підставі статті 42 б графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ - придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах) медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони ( а.с.18).
Старшим державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гаврилюк Ю.К. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79563938 про стягнення з ОСОБА_1 34 000,00 грн. штрафу на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.24).
Згідно копії військово – облікового документу Резерві + ОСОБА_1 (дійсний до 26.11.2026 року), вбачається, що 17.11.2023 року останній пройшов ВЛК, непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час ( а.с.17).
Отже, ОСОБА_1 обов`язок визначити статус придатності до військової служби виконав у строк, передбачений законом, тобто до 05 червня 2025 року, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач відповідально віднісся до свого обов`язку, пройшов ВЛК, вчасно уточнив облікові дані. Двічі звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою приведення у відповідність електронного військово-облікового документу.
Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Також слід зазначити, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. 
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ №921 від 07.12.2016 року (далі - Порядок).
За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.
Відповідно до положень ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. 
4 травня 2024 року набрав чинності Закон України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час». Ним же було передбачено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до набрання чинності цим Законом, протягом 9 місяців з дня набрання ним чинності підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
У відповідність до зазначеного Закону України був приведений наказ Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Водночас, до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» Законом України № 4235-ІХ від 12.02.2025 було внесено зміни і викладено положення у наступній редакції:
«2. Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Виходячи з вищевказаного, позивач не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки у строк, визначений законом, пройшов повторний медичний огляд ВЛК з метою визначення статусу придатності до військової служби, що підтверджується відповідною довідкою.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є недоведеним.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи все вищевказане, рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Приписами ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Таким чином, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за котре останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 
Отже, враховуючи вищенаведене, слід дійти до висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, вбачаються підстави для скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №7352 від 05.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафy в розмірі 17 000 грн.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, доводи позивача про незаконність та протиправність постанови відповідача є обґрунтованими, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Враховуючи повне задоволення позову, згідно з положенням ч. 1ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,98 грн.
Крім того, відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом п. 1 ч. 3ст. 132 КАС України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 5-7ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 в справі № 910/12876/19.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн. адвокатом надано: копію договору про надання правничої допомоги № LE-188 від 26.11.2025 року (а.с.), копію ордеру серії АВ №1256337 від 27.11.2025 (а.с. ), виданого адвокатом Олійник Ю.А. на надання правничої допомоги ОСОБА_1 (а.с.), акт №1 здачі – приймання робіт (надання послуг) за договором № LE-188 від 26.11.2025 року на суму 8 000,00 грн. (а.с.), квитанцію № 1.421276501.1 від 27.11.2025 року на суму 8 000,00 грн. (а.с.).
Отже, доведеними є витрати на правничу допомогу адвоката Олійник Ю.А. на суму 8 000,00 грн.
Керуючись ст.ст.2,6,9, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 №7352 від 05.09.2025р. про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн., а справу про адміністративне правопорушення – закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 968,98 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. (вісім тисяч гривень).
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення (складення).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 19.02.2026р.

Учасники процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ),
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_2 ).

Суддя: