ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/1218/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Войтовське", Київська обл., Броварський р-н., с. Зоря
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бров Міт Агро", Київська обл., м. Бровари
про стягнення 7148889,84 грн

секретар судового засідання: Самусь В.С.
За участю представників:
від позивача: Ковальчук А.С. (ордер серії СА № 1117280 від 27.03.2025 р.);
від відповідача: Косенко І.А. (ордер серії АІ № 1961442 від 30.07.2025 р.).
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Войтовське" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бров Міт Агро" про стягнення 7148889,84 грн. заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого позивачем товару у строк, встановлений п. 3.2 Договору поставки № 11/23-01 від 20.11.2023 р., укладеного між позивачем та відповідачем, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 7148889,84 грн., яку позивач просить стягнути, посилаючись на ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України. 
Ухвалою господарського суду Київської області від 28.04.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 20.05.2025 р.
14.05.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бров Міт Агро" 5498959,86 грн. заборгованості. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог частково та вказує на те, що на виконання умов договору та специфікації №1, згідно видаткових накладних та товарно-транспортних накладних постачальник поставив, а покупець отримав 149980 кг. (149,98 тон) «Сої», отже у ТОВ «Бров Міт Агро» перед СТОВ «Войтовське» дійсно наявна заборгованість за поставлений товар в кількості 149,98 тон. у сумі 1649929,98 грн. Відповідач категорично заперечує щодо укладення специфікації №2 від 20 листопада 2023 року, яка начебто є додатком до договору поставки №11/23-01 та відповідно будь яких господарських операцій на її виконання. За твердженнями відповідача, відповідач не укладав, не погоджував, не підписував та не проставляв печатку юридичної особи на специфікації №2 від 20 листопада 2023 року та видаткових накладних №34 від 23 листопада 2023 року, №35 від 24 листопада 2023 року, №36 від 27 листопада 2023 року, №37 від 29 листопада 2023 року, №38 від 30 листопада 2023 року, №39 від 01 грудня 2023 року та №40 від 04 грудня 2023 року. Відповідач стверджує, що на долучених копіях даних документів підпис керівника ТОВ «Бров Міт Агро» не відповідає підпису, що наявний на договорі та видаткових накладних №41 від 01 грудня 2023 року, №42 від 04 грудня 2023 року, №52 від 05 грудня 2023 року та №53 від 06 грудня 2023 року та не належить керівнику ТОВ «Бров Міт Агро» Алієву Парвізу. Крім того, за твердженнями відповідача, відбиток печатки на долучених копіях даних документів не належить ТОВ «Бров Міт Агро».
14.05.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про призначення експертиз, в якому він просить призначити судову почеркознавчу експертизу та судово-технічну експертизу, на вирішення яких поставити питання, зазначені у клопотанні. У задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, про що зазначено в ухвалі від 11.09.2025 р. та від 21.10.2025 р., з підстав, зазначених у мотивувальній частині рішення.
14.05.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просить витребувати у Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Войтовське" документи, зазначені у клопотанні. Клопотання про витребування доказів, зазначених у п. 2 клопотання, судом не задоволено, про що зазначено в ухвалі від 17.07.2025 р. Вказане клопотання судом не задоволено, оскільки представник позивача пояснив, що товарно-транспортні накладні за вказаними поставками не складались, отже задоволення вказаного клопотання є недоцільним.
14.05.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому він просить витребувати у ГУ ДПС у Київській області інформацію, зазначену у клопотанні, та копії податкових накладних у разі їх наявності. Вказане клопотання судом не задоволено, про що зазначено у протоколі судового засідання № 4684322 від 12.06.2025 р. Представник позивача зазначив, що позивач податкові накладні за вказаними господарськими операціями не складав, з огляду на що задоволення вказаного клопотання є недоцільним.
У підготовчому засіданні 20.05.2025 р. було оголошено перерву до 03.06.2025 р. 
30.05.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, в якому він просить поновити строк на приєднання та приєднати до матеріалів справи у якості доказів документи, зазначені у клопотанні. Вказане клопотання судом задоволено, про що зазначено в ухвалі від 26.06.2025 р.
Підготовче засідання, призначене на 03.06.2025 р., не відбулося у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщенні господарського суду Київської області, що унеможливлювало здійснення повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що підтверджується актом господарського суду Київської області від 03.06.2025 р.
Ухвалою господарського суду Київської області від 04.06.2025 р. призначено підготовче засідання на 12.06.2025 р.
11.06.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про виклик та допит в якості свідка. Вказане клопотання судом не задоволено з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 89 Господарського процесуального кодексу України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.
Отже Господарським процесуальним кодексом України встановлено, що свідок викликається судом для допиту тільки у випадку, коли обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.
Водночас, у даній справі відсутні заяви свідків, яких відповідач просить викликати до суду для допиту, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні вказаного клопотання.
У підготовчому засіданні 12.06.2025 р. суд оголосив перерву до 26.06.2025 р.
Ухвалою господарського суду Київської області від 26.06.2025 р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів; відкладено підготовче засідання на 17.07.2025 р.
Ухвалою господарського суду Київської області від 17.07.2025 р. відкладено підготовче засідання на 31.07.2025 р.
Ухвалою господарського суду Київської області від 31.07.2025 р. відкладено підготовче засідання на 28.08.2025 р.
У підготовчому засіданні 28.08.2025 р. оголошено перерву до 11.09.2025 р.
Ухвалою господарського суду Київської області від 11.09.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.10.2025 р. 
Ухвалою господарського суду Київської області від 14.10.2025 р. вирішено повернутися до розгляду справи № 911/1218/25 у підготовчому провадженні задля розгляду клопотання представника відповідача про призначення експертиз в частині призначення судово-технічної експертизи з підстав, зазначених в ухвалі. Судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 21.10.2025 р.
21.10.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на клопотання (заяву), в яких він просить відмовити у задоволенні клопотання про призначення судово-технічної експертизи через необґрунтованість.
Ухвалою господарського суду Київської області від 21.10.2025 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судово-технічної експертизи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.10.2025 р. 
28.10.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, в якому він просить призначити почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання, зазначені у клопотанні.
28.10.2025 р. до господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про призначення технічної експертизи документів, в якому він просить призначити технічну експертизу документів, на вирішення якої поставити питання, зазначені у клопотанні.
У судовому засіданні 28.10.2025 р. оголошено перерву до 06.11.2025 р.
Ухвалою господарського суду Київської області від 06.11.2025 р. залишено без розгляду клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бров Міт Агро» про призначення почеркознавчої експертизи та про призначення технічної експертизи документів.
У судових засіданнях з розгляду справи по суті неодноразово оголошувались перерви.
Позивач у підготовчих засіданнях та судових засіданнях позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача у підготовчих засіданнях та судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечував в частині стягнення заборгованості за специфікацією № 2 до договору.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд
ВСТАНОВИВ:
20.11.2023 р. між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Войтовське» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бров Міт Агро» (покупець) було укладено договір поставки № 11/23-01.
Відповідно до п. 1.1. договору поставки постачальник зобов`язується продати та передати у власність покупцеві у строки передбачені цим договором товар визначений у додатках (специфікаціях) до даного договору в сумі та в кількості визначеній в додатках (специфікаціях) до даного договору, а покупець зобов`язується приймати зазначений товар і оплачувати його у встановленому цим договором порядку.
Згідно з п. 3.1. договору ціна та загальна вартість товару та/або його окремої партії вказана в специфікаціях до цього договору, що є невід`ємними його частинами.
Якщо інші умови не будуть визначені додатками (специфікаціями) до договору, оплата вартості товару здійснюється в гривнях шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника до 28.12.2023 р., при умові передачі товару та підписання видаткової накладної та/або акту приймання-передачі товару (п. 3.2. договору).
Відповідно до п. 3.3. договору оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі, в національній валюті Україні - гривні на банківський рахунок постачальника.
Датою сплати товару вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника (п. 3.4. договору).
За умовами п. 4.1. договору постачальник виконує поставку товару на умовах та в строк, визначених в специфікаціях (додатках) до даного договору.
Датою поставки вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної в місці поставки товару, визначеному специфікаціями (додатками) до даного договору (п. 4.2. договору).
Відповідно до п. 4.3. договору перехід права власності на товар та пов`язаних з ним ризиків здійснюється в момент належного оформлення товару згідно з видатковою накладною в місці поставки товару, визначеному специфікаціями (додатками) до даного договору.
Пунктом 5.1. договору визначено, що постачальник зобов`язується поставити (передати) товар покупцю в асортименті та в кількості (+/-5 %) за вибором постачальника), що зазначені у специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п. 5.2. договору приймання товару по кількості, якості та видимим недоліком й асортименту здійснюється під час передачі товару покупцю з наданням усіх необхідних документів.
Відповідно до п. 10.1. договору договір вступає в силу з моменту його належного підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взаємних зобов`язань. 
20.11.2023 р. Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Войтовське» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бров Міт Агро» (покупець) було підписано специфікацію № 1, яка є додатком № 1 до договору.
Відповідно до п. 1 специфікації № 1 постачальник зобов`язується поставити (передати) покупцю, а покупець прийняти та оплатити наступний товар: соя 2023 року врожаю у кількості 150 (+/- 1%) тонн, ціною 11001,00 грн. на загальну суму 1650150,00 грн.
20.11.2023 р. між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Войтовське» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бров Міт Агро» (покупець) було підписано специфікацію № 2, яка є додатком № 1 до договору.
Відповідно до п. 1 специфікації № 2 постачальник зобов`язується поставити (передати) покупцю, а покупець прийняти та оплатити наступний товар: соя 2023 року врожаю у кількості 500 (+/- 1%) тонн, ціною 11001,00 грн. на загальну суму 5500500,00 грн.
Під час розгляду справи позивачем було надано, а судом оглянуто оригінали вказаного договору поставки, специфікації № 1 та специфікації № 2 до договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України).
Позивачем на виконання договору № 11/23-01 від 20.11.2023 р. та специфікації № 1 до договору було поставлено, а відповідачем прийнято товар (сою) на загальну суму 1649929,98 грн. загальною кількістю 149,98 тонн, що підтверджується видатковими накладними № 41 від 01.12.2023 р. на суму 416717,88 грн.; № 42 від 04.12.2023 р. на суму 407917,08 грн.; № 52 від 05.12.2023 р. на суму 415617,78 грн; № 53 від 06.12.2023 р. на суму 409677,24 грн.
Відповідач у строк, передбачений пунктом 3.2. договору, вказаний товар не оплатив.
Факт поставки та прийняття товару за специфікацією № 1 на вказані вище суму та кількість не заперечується відповідачем, а факт неоплати відповідачем товару за специфікацією № 1 на суму 1649929,98 грн. відповідачем визнано.
Позивач також посилається на здійснення ним поставки за специфікацією № 2 за видатковими накладними № 34 від 23.11.2023 р. на суму 642678,42 грн. у кількості 58,42 тонн; № 35 від 24.11.2023 р. на суму 902742,06 грн. у кількості 82,06 тонн; № 36 від 27.11.2023 р. на суму 946856,07 грн. у кількості 86,07 тонн; № 37 від 29.11.2023 р. на суму 956866,98 грн. у кількості 86,98 тонн; № 38 від 30.11.2023 р. на суму 922103,82 грн. у кількості 83,82 тонн; № 39 від 01.12.2023 р. на суму 542789,34 грн. у кількості 49,34 тонн; № 40 від 04.12.2023 р. на суму 584923,17 грн. у кількості 53,17 тонн.
Зазначені накладні наявні в матеріалах справи, містять печатки та підписи позивача та відповідача, їх оригінали оглянуті судом.
Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що ТОВ «Бров Міт Агро» не укладало, не погоджувало, не підписувало та не проставляло печатку юридичної особи на специфікації №2 від 20.11.2023 р. та видаткових накладних №34 від 23 листопада 2023 року, №35 від 24 листопада 2023 року, №36 від 27 листопада 2023 року, №37 від 29 листопада 2023 року, №38 від 30 листопада 2023 року, №39 від 01 грудня 2023 року та №40 від 04 грудня 2023 року.
З цього приводу судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами здійснювалось електронне листування, у якому відповідач зі своєї електронної адреси надіслав позивачеві реєстр поставки сої, що містить точні відомості про дату відвантаження та кількість товару, що узгоджується з відомостями, зазначеними у видаткових накладних до специфікації № 2. Зокрема, за даними реєстру, поставка сої відбувалась в наступні дати, транспортними засобами з реєстраційними номерами та кількості: 
23.11.2023	CB 6010 BM	27 540	 	
 	AI 8353 HT	30 880	58 420	
24.11.2023	CB 6010 BM	26 620	 	
 	AI 8353 HT	27 660	 	
 	CB 1187 BX	27 780	82 060	
27.11.2023	CB 1187 BX	29 520	 	
 	AI 8353 HT	28 690	 	
 	CB 6010 BM	27 860	86 070	
29.11.2023	AI 8353 HT	31 120	 	
 	CB 6010 	27 740	 	
 	AI 0681 HM	28 120	86 980	
30.11.2023	CB 1187 BX	28 920	 	
 	AI 8353 HT	27 380	 	
 	AI 5824 CH	27 520	83 820	
01.12.2023	BT6394 BM	24 280	 	
 	AM 6384 OA	25 060	49 340	
04.12.2023	АH 5451 MX	26 160	 	
 	AH 8740 MX	27 010	53 170	
РАЗОМ:	 	 	499 860	

Зазначене листування подано позивачем у вигляді роздруківок (паперових копій) електронного листування. Листування здійснювалось з електронної пошти відповідача (brov.meat.agro@gmail.com), яка неодноразово зазначалась ним у поданих до суду документах, у зв`язку з чим у суду не виникло сумнівів щодо належності вказаної електронної адреси відповідачу.
У судовому засіданні 27.11.2025 р. на стадії дослідження доказів та з`ясування обставин справи позивач надав суду доступ до електронної пошти (flayta@ukr.net), з якої здійснювалось листування щодо поставки сої за специфікацією № 2 до договору. У відкритому судовому засіданні судом було здійснено доступ до вказаної електронної пошти та досліджено електронне листування сторін, яке за своїм змістом та суттю відповідає обставинам справи та стосується поставки сої на виконання договору № 11/23-01 від 20.11.2023 р. та специфікації № 2.
Відповідно до частин першої, другої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо). Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами. 
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21.
У постанові Верховного Суду від 18.03.2020 р. у справі №  927/986/17 зазначено, що відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.
Оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи № 910/4994/18).
За змістом статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).
За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи всі докази в їх сукупності за внутрішнім переконанням суду на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд дійшов висновку, що господарська операція з поставки сої 2023 року врожаю за специфікацією № 2 до договору № 11/23-01 від 20.11.2023 мала місце в реальності. Первинні документи (видаткові накладні) у сукупності з електронним листуванням та реєстром, ініційованим самим відповідачем, свідчать про фактичне відвантаження та прийняття товару в узгодженому обсязі та асортименті, який відповідає інформації, що міститься у видаткових накладних. Відповідач не надав переконливих доказів на спростування реальності операції, які б переважали за вірогідністю докази позивача. Таким чином, поставка товару за специфікацією № 2 підтверджена достатньою сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.
Таким чином, позивачем на виконання договору № 11/23-01 від 20.11.2023 р. та специфікації № 2 до договору було поставлено, а відповідачем прийнято товар (сою) на загальну суму 5498959,86 грн. загальною кількістю 499,86 тонн, що підтверджується видатковими накладними № 34 від 23.11.2023 р. на суму 642678,42 грн.; № 35 від 24.11.2023 р. на суму 902742,06 грн.; № 36 від 27.11.2023 р. на суму 946856,07 грн.; № 37 від 29.11.2023 р. на суму 956866,98 грн.; № 38 від 30.11.2023 р. на суму 922103,82 грн.; № 39 від 01.12.2023 р. на суму 542789,34 грн.; № 40 від 04.12.2023 р. на суму 584923,17 грн. та електронною перепискою сторін.
В матеріалах справи відсутні докази оплати поставленого позивачем товару у строк до 28.12.2023 р., як за специфікацією № 1 на суму 1649929,98 грн, так і за специфікацією № 2 на суму 5498959,86 грн. 
Оцінюючи доводи відповідача щодо непідписання відповідачем спірної специфікації № 2, суд виходить із того, що підпис особи, який міститься на вказаній специфікації та видаткових накладних від імені відповідача, скріплений печаткою ТОВ «Бров Міт Агро».
Як вже зазначалось, відповідачем було подано клопотання про призначення експертиз, в якому він просив призначити судову почеркознавчу експертизу та судово-технічну експертизу, на вирішення яких поставити питання, зазначені у клопотанні.
Твердження відповідача у клопотанні що відбиток печатки на долучених копіях даних документів не належить ТОВ "Бров Міт Агро" суд оцінює критично, оскільки при візуальному огляді відбиток печатки відповідача на специфікації № 2 від 20.11.2023 р. не відрізняється від відбитку печатки відповідача на специфікації № 1 від 20.11.2023 р.
У той же час матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачем була втрачена печатка товариства, відбиток якої міститься на вказаній вище специфікації та видаткових накладних, її підробки чи іншого незаконного використання третіми особами всупереч волі відповідача. 
Таким чином суд вважає, що відтиск печатки товариства, наявний на специфікації № 2 та видаткових накладних, є свідченням участі ТОВ «Бров Міт Агро», як юридичної особи, на уповноваження відповідної особи товариства на прийняття товару за договором поставки.
Разом з цим суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів підробки, як печатки підприємства відповідача, так і підпису директора ТОВ «Бров Міт Агро» ОСОБА_1 на спірних документах, зокрема вироку суду у кримінальному провадженні, яким би встановлювався факт підробки та особа, яка її вчинила. 
Призначення експертиз у даній справі сприятиме затягуванню судового процесу, навіть з огляду на визнання відповідачем боргу за специфікацією № 1, стягнення якого, у разі призначення експертиз, буде відтерміноване до повернення матеріалів справи з експертної установи та вже після цього прийняття рішення у справі.
Суд вважає, що позивач надав достатню сукупність доказів реальності поставки за специфікацією № 2, тоді як відповідач обмежився лише запереченнями без належного доказового підтвердження.
У разі, якщо в майбутньому в межах кримінального провадження вироком суду буде встановлено факт підробки підпису/печатки тощо та особу, яка її вчинила, відповідач не буде позбавлений можливості подати заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
З огляду на викладене, клопотання відповідача про призначення експертиз судом не задоволено.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Таким чином, відповідно до п. 3.2. договору у відповідача виникло зобов`язання з оплати позивачу 7148889,84 грн. за отриманий на підставі договору товар у строк до 28.12.2023 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, відповідач є таким що прострочив зобов`язання з оплати товару на суму 7148889,84 грн (1649929,98 грн + 5498959,86 грн) з 29.12.2023 р.
Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар на підставі договору поставки № 11/23-01 від 20.11.2023 р. становить 7148889,84 грн.
Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Отже оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар на підставі договору поставки № 11/23-01 від 20.11.2023 р. у сумі 7148889,84 грн. станом на час прийняття рішення не погашена, сума вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 7148889,84 грн. підлягає задоволенню.
Решта долучених до матеріалів справи документів та висловлених учасниками процесу пояснень була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно задоволення позовних вимог не спростовує.
Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на відповідача.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бров Міт Агро" (07400, Київська обл., місто Бровари, вулиця Симона Петлюри, будинок 20-А, офіс 11, код 43407189) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Войтовське" (07452, Київська обл., Броварський р-н, село Зоря, вул. Гагаріна, будинок 1, код 30839560) 7148889,84 грн. (сім мільйонів сто сорок вісім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 84 коп) боргу та 85786,68 грн. (вісімдесят п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 68 коп) судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст рішення складено 30.03.2026 р.

Суддя О.О. Рябцева