Справа №727/15149/25 
Провадження №3/727/5/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року
суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Бойко М.Є., розглянувши матеріали, які надійшли з УПП в Чернівецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КпАП України, 
встановив: 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 521226 від 23.11.2025 року ОСОБА_1 , 23.11.2025 року, о 06:16 год., в м. Чернівці, по вул. Горіхівській, 31, керував транспортним засобом "Тойота Ленд Крузер", д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різким запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням мови, порушенням координації рухів. Від проходження огляду на визначення такого стану водій відмовився, від керування транспортним засобом останній був відсторонений. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Також, відповідно до протоколу серії ЕПР 1№521228 від 23.11.2025 року ОСОБА_1 , 23.11.2025 року, о 06:16 год., в м. Чернівці, по вул. Горіхівській, 31 керуючи транспортним засобом "Тойота Ленд Крузер", д.н.з. НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього і червого кольору не зупинився та був зупинений шляхом переслідування на службовому автомобілі. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.4 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. 
У відповідності до вимог ч.2 ст.36 КпАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення у цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Згідно вимог розділу ІІІ п. 6 Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженій наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814, у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою.
Таким чином, справи про адміністративні правопорушення №727/15149/25, провадження №3/727/3069/25 за протоколом серії ЕПР 1 № 521226 від 23.11.2025 року за ч.1 ст.130 КпАП України та №727/15151/25, провадження №3/727/3070/25 за протоколом серії ЕПР1 №521228 від 23.11.2025 року за ч.1 ст.122-2 КпАП України відносно ОСОБА_1 слід об`єднати в одне провадження за єдиним унікальним номером №727/15149/25, провадження №3/727/3069/25.
ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Неявка особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, належним чином повідомленої про час та місце судового розгляду справи є її волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав. Присутність особи згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення при розгляді справ за ч.1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП не є обов`язковою. Отже, неявка ОСОБА_1 не може бути перешкодою для розгляду справи судом. Клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. За таких обставин, враховуючи положення ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та відповідно до вимог ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність правопорушника .
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності. 
За змістом положень ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом даних адміністративних правопорушень може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).
Положеннями п.1.10 ПДР України встановлено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. 
Отже, факт керування особою транспортним засобом, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.
Процедуру проходження огляду на стан сп`яніння регламентовано Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженоюнаказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735.
Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції передбачено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції (ознаки алкогольного сп`яніння), поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Згідно п.6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я) (п.7 розділу І Інструкції).
З наявного у справі відеозапису не вбачається, що працівники поліції переслідують транспортний засіб "Тойота Ленд Крузер", д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 , не вбачається факту не виконання ним вимоги працівників поліції про зупинку автомобіля, її подання за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольорів або звукового сигналу, а також не зафіксовано фактичну зупинку цього автомобілю.
За змістом цього відеозапису працівники поліції здійснювали рух по вулиці м. Чернівці за невідомим транспортним засобом без відображеного номерного знака, без будь-яких вимог про його зупинку.
Уперше транспортний засіб "Тойота Ленд Крузер", д.н.з. НОМЕР_1  з`являється на відеозаписі в нерухомому стані, ОСОБА_1 за його кермом не перебуває, а знаходиться біля воріт будинку разом з іншими особами, пояснюючи працівникам поліції, що він вийшов на вулицю покурити, а також неодноразово та послідовно стверджує, що транспортним засобом він не керував. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б спростовували такі його твердження або доводили б, що саме він керував автомобілем, який переслідували працівники патрульної поліції.
Наведене унеможливлює ототожнення транспортного засобу, який переслідувався працівниками поліції, із транспортним засобом "Тойота Ленд Крузер", д.н.з. НОМЕР_1 , а також підтвердження факту керування ним саме ОСОБА_1 , оскільки жодних таких його дій на цьому відеозаписі не зафіксовано. 
Слід також зазначити, що вказаний відеозапис не висвітлює всі обставини події, а тільки фрагменти, з нього слідує, що ОСОБА_1  не було пред`явлено жодних ознак сп`яніння, які б давали підстави для проведення його огляду для визначення такого стану, а також на ньому не зафіксовано пропозицію пройти огляд в медичному закладі у випадку відмови пройти його на місці, крім того, він взагалі не містить складання процесуальних документів по справі та ознайомлення ОСОБА_1 із їх змістом та з його правами.
Згідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
З огляду на вищевикладене, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 23.11.2025 року транспортним засобом, а також невиконання ним вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, а тому провадження у справі про адміністративні правопорушення слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись п.1 ст.247, ст. ст.283,284 КУпАП, 
постановив: 
Справи про адміністративні правопорушення №727/15149/25, провадження №3/727/3069/25 за протоколом серії ЕПР 1 № 521226 від 23.11.2025 року за ч.1 ст.130 КпАП України та №727/15151/25, провадження №3/727/3070/25 за протоколом серії ЕПР1 №521228 від 23.11.2025 року за ч.1 ст.122-2 КпАП України відносно ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження за єдиним унікальним номером №727/15149/25, провадження №3/727/3069/25.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу цих адміністративних правопорушень. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апе-ляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 

Суддя М.Є.Бойко