ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/446/26 Справа № 243/10988/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончарова А. О. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника адвоката Сидоренка О.А. розглянувши апеляційну скаргу захисника Сидоренка О.А. на постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2025 року, щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 10.11.2025 р. о 23-50 год. в м. Словянськ, по вул. Національної гвардії, 7, Краматорського району, Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку на місці із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510. Результат огляду, тест № 84, 1,10 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху (далі ПДР), за що передбачена відповідальність за ч. 1ст. 130 КУпАП.
Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на один рік. Стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись з постановою суду захисник Сидоренко О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 оскаржив постанову в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що під час розгляду справи судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям справи за відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення. Захисник зазначає, що не наведено законних підстав для зупинення транспортного засобу, а подані поліцією пояснення не підтверджуються допустимими доказами. Вказує, що сам факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 не був зафіксованим. Захисник зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, здійснений із порушенням Інструкції МВС щодо застосування технічних засобів відеофіксації, не є безперервним та не може вважатися допустимим доказом. Вказує, що суд не врахував вимоги законодавства щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння. Вважає, що суд неповно з`ясував обставини справи, не перевірив дотримання поліцейськими нормативних актів та не оцінив належним чином зібрані докази, що, на його думку, є підставою для скасування постанови та закриття справи. Просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження в цій справі.
Частиною 1 статті 268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, вислухавши думку захисника, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду – без змін за таких підстав.
Статтею 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність за даною статтею настає у разі керування транспортним засобом особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 ПДД України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджується даними з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 089797 від 11.11.2025 р., відповідно до якого, 10.11.2025 р. о 23:50 год. В м. Слов`янськ, по вул. Національної Гвардії, буд. 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у встановленому законодавством порядку на місці із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 7510. Результат огляду: 1, 10 проміле, тест № 84. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , останньому були роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, положення статті 63 Конституції України.
Роздруківкою чека тестування № 84 від 11.11.2025 р. на алкоголь за допомогою газоаналізатора приладу Alcotest Drager 7510, який підписаний особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, результат тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 склав 1.10 ‰, та містить підпис ОСОБА_1 про згоду з його результатами.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 7510, результат тесту на стан сп`яніння ОСОБА_1 склав 1, 10 ‰.
Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, газоаналізатора «Alcotest Drager 7510» чинного до 01.07.2026.
Даними з рапорту поліцейського про фактичні обставини по справі.
Носієм інформації на якому наявні записи відеофіксації скоєння правопорушення з Bodycam Motorola Solutions № 472715: export-uq3ma.mp4, та відео реєстратора: IMG_8824.MP4, відповідно до яких на відео реєстратор, встановлений у службовому автомобілі поліцейських, було зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 2107 номерний знак НОМЕР_2 , який був зупинений під час руху. Під час фіксації подій на нагрудний відео реєстратор (bodycam) ID реєстратора: 472715, працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови, на пропозицію пройти огляд за допомогою Алкотестера Drager, ОСОБА_1 погодився (23:59:23). Після проходження огляду за допомогою Алкотестера Drager, який з підстав фізичного та психоемоційного стану ОСОБА_1 відбувся не одразу, що було враховано працівниками поліції, на стан сп`яніння на місці зупинки, працівниками поліції оголошено ОСОБА_1 результат огляду 1,10 ‰ (00:03:29), з висновками якого ОСОБА_1 погодився та підписав чек (00:05:43). Працівником поліції було роз`ясненні права ОСОБА_1 передбачені ст. 10 Конституції України, ст. 268 КУпАП, складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, який був підписаний ОСОБА_1 без зауважень. Також працівником поліції було повідомлено ОСОБА_1 про відсторонення його від керування та передачу транспортного засобу тверезому водію (00:09:50).
Проаналізувавши докази по справі, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції також встановив, що суд першої інстанції повно дослідив усі доводи сторони захисту, заявлені під час розгляду справи, які збігаються з доводами апеляційної скарги. Суд першої інстанції надав обґрунтовані відповіді на ці доводи, виклавши чіткі причини їх неприйняття, та не встановив підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта з приводу законності чи незаконності зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не знайшли свого підтвердження, оскільки наразі це не є предметом розгляду під час апеляційного перегляду постанови щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення за обставин викладених у протоколі за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указами Президента України продовжено дію воєнного стану.
Працівники поліції повинні діяти в межах Закону України «Про Національну поліцію» оскільки завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.
Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 10.11.2025 о 23:50 год. в м. Слов`янськ, керував транспортним засобом, тобто у комендантську годину у прифронтовому місті у Донецькій області, тобто у працівників поліції під час патрулювання у нічну зміну були законні підстави для зупинки транспортного засобу для перевірки документів.
Водночас суд у межах даного провадження оцінює допустимість та належність доказів, отриманих у ході такого втручання.
Особа не позбавлена права оскаржити дії працівника поліції в порядку адміністративного судочинства або звернутися до правоохоронних органів у разі наявності ознак кримінального правопорушення.
Доводи апелянта, що сам факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу не був зафіксованим не є підтверджуються, оскільки в матеріалах справи наявні докази з відео реєстратору, на який зафіксовано рух автомобіля, та під час спілкування с працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортного засобу, що підтверджується на відео з Bodycam Motorola Solutions № 472715.
Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що захисник стверджує про незаконну зупинку транспортного засобу, але вважає, що ОСОБА_1 не керував ним, що свідчить про те, що дані твердження апелянта суперечать одне одному. 
Також не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги, що наявний відеозапис не можна визнати доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки він є не безперервним, є неповним та не відображає всіх обставин події.
Відеозаписи як докази отримані в порядку, визначеному законом, зокрема ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівниками поліції за допомогою наявних у них технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення і жодних сумнівів своєї достовірності у суду апеляційної інстанції не викликає.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 після отримання результату Алкотестера Drager не був згоден з результатом проходження тесту на стан сп`яніння, та його не направлено у заклад охорони здоров`я, є безпідставними та не підтверджені наявними доказами по справі.
Згідно наявних відеозаписів після продування Алкотестера Drager повідомлено результат, який перевищує норму, на що ОСОБА_1 відповів «перевищення, да?» (00:03:29). Працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, на що останній відповів «ну понятно» (00:07:37), працівник поліції повідомив, що на водія буде складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення. Повідомлено, що його відсторонено від керування та йому потрібно знайти тверезого водія.
Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 11 листопада 2015 року встановлений порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, з аналізу даної інструкції вбачається, що форма направлення надається водієві у разі направлення його для проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, тобто у разі проходження водієм огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або відмови від проходження, форма направлення не видається.
Доводи апелянта оцінюються судом апеляційної інстанції як такі, що спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, а доводи, що сукупність викладених апелянтом обставин у апеляційній скарзі вказують на те, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 матеріали є недопустимими доказами, є безпідставними, оскільки наведені міркування сторони захисту з цього приводу не підтверджені доказами.
Дії вчинені ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпеку, становлять небезпеку дорожнього руху та несуть загрозу для його учасників.
Суддя апеляційного суду приходить до висновку, що підстави для скасування або зміни постанови судді районного суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Сидоренка О.А. залишити без задоволення.
Постанову судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2025 року, у справі про адміністративні правопорушення передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, щодо  ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя