Справа № 536/2408/25
Провадження №2/524/1615/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг, -
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся АТ «ОТП Банк», в особі представника Грипа В.В., із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг. 
В обґрунтування позову вказували, що 09 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0238/980/2752211/23. 
Відповідно до умов п. 1.1.-1.3. договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Умови щодо процентів вказані у Графіку платежів, що є Додатком № 1 договору.
Представник вказав, що кредитодавець ознайомив позичальника з інформацією про умови кредитування.
Станом на 08.09.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 16 256,47 грн., з яких: 12 157,79 грн. непрострочене тіло кредиту, 81,14 грн. непрострочені проценти, 3782,01 грн. прострочене тіло кредиту, 235,53 грн. прострочені проценти по договору.
Представник позивача Гнип В.В. просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором (без зазначення суми такого боргу у прохальній частині позову) та понесені судові витрати. 
Ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Река А.С. від 27 жовтня 2025 року справу передано до Автозаводського районного суду м. Кременчука за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 листопада 2025 року визначено головуючим суддю Нестеренка С.Г.
Ухвалою судді від 27 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху.
02 грудня 2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків та позовна заява у новій редакції. Із змісту заяви суд вбачає, описова частина позовної заяви залишилася незмінною. У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0238/980/2752211/23 від 09.11.2023 року у розмірі 16 256,47 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою судді від 15 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в межах робочого часу суду.
Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Станом на день розгляду справи та ухвалення судом рішення, учасники справи не подавали будь-які заяви, клопотання про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи з викликом учасників справи у судове засідання.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступне. 
Представник позивача АТ «ОТП Банк» Грип В.В., звертаючись до суду із позовною заявою, виклав в ній обставини таким чином, які повністю не відповідають умовам договору, укладеного між АТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 та не містять навіть відповідних пунктів у договорі, на які посилався представник у позові.
Судом встановлено, що 09 листопада 2023 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до банку з заявою-анкетою про надання банківських послуг № 0238/980/2752211/23, невід`ємною частиною якої є Тарифи Банку та одночасно ця заява-анкета є заявою про відкриття карткового рахунку.
У даній заяві-анкеті відповідач висловив своє бажання про відкриття йому карткового рахунку у гривні України ( № рахунку НОМЕР_1 ) та видачі йому електронного платіжного засобу, вид картки – MC Debit PayPass.
У заяві-анкеті вказано, що відповідачем отримано картку № 516887….6136 та ПІН конверту. Зазначені поля у розділі 1 анкети-заяви про отримання картки «так», або «ні» не містять відміток про отримання такої картки відповідачем.
Крім того, позивачем до матеріалів справи не додані і докази отримання відповідачем картки № 516887….6136 у вигляді відповідної розписки, іншого документу про отримання картки.
Із проаналізованої судом заяви-анкети, суд вбачає, що вона не містить навіть умов щодо суми кредитної лінії, строку кредитування, розміру процентної ставки за договором та наслідків за невиконання умов тощо.
Також, матеріали справи не містять Паспорту споживчого кредиту та Тарифів банку, з яким відповідач мав бути ознайомлений під підпис до укладання договору.
Із розрахунку заборгованості суд вбачає, що станом на 15.01.2025 року загальна заборгованість відповідача складає 16 256,47 грн. При цьому, розмір нарахованих процентів у розрахунку становить 323,16 грн., плата за обслуговування рахунку/списання за смс-інформування становить 1341,00 грн., розмір боргу за тілом кредиту не вказаний взагалі.
У позовній заяві представник АТ «ОТП Банк» Гнип В.В. вказав, що станом на 08.09.2025 року, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 16 256,47 грн., з яких: 12 157,79 грн. непрострочене тіло кредиту, 81,14 грн. непрострочені проценти, 3782,01 грн. прострочене тіло кредиту, 235,53 грн. прострочені проценти по договору.
При цьому, до матеріалів справи позивачем не додано відповідний розрахунок заборгованості станом на 08.09.2025 року.
Суд, оцінивши надані позивачем докази за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного.
Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог ЦК України.
За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Конструкція договору приєднання спрямована на уніфікацію договірних умов з метою забезпечення гарантій, визначених ст. 633 ЦК України.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).
Оскільки споживач банківських послуг є юридично слабшою стороною за договором приєднання, що спричиняє дисбаланс свободи договору, тому умови, що розробляються банком повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
У межах розгляду цієї справи договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).
Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору про видачу та обслуговування платіжних пластикових карток (публічний) із ОСОБА_1 АТ «ОТБ Банк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а саме про розмір кредитної лінії, процентів, штрафів, пені тощо.
Отже, заява-анкета про надання банківських послуг не містить істотних умов договору.
Незважаючи на те, що законодавцем передбачена можливість фіксування правочину в кількох документах, які текстуально відтворюють волю сторін, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Однак, матеріали справи не містять паспорту споживчого кредиту та доказів ознайомлення з ним відповідача ОСОБА_3 , а також доказів ознайомлення відповідача із Тарифами банку.
Крім того, розрахунок заборгованості, здійснений кредитодавцем станом на 15.01.2025 року, містить лише відомості щодо загального розміру боргу 16 256,47 грн., але не містить відповідних складових такого боргу, як то борг за тілом кредиту, процентами, штрафами, пенями тощо.
Позивачем заявлено про борг станом на 08.09.2025 року Однак, відповідний розрахунок заборгованості суду надано не було. Отже, доводи позивача щодо розміру нарахованої суми заборгованості не підтверджені жодними належними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту у 15 000,00 грн. на платіжну картку, позивач не надав до суду жодного належного доказу, яким би підтвердив викладені обставини та докази видачі такої картки взагалі. 
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн. слід покласти на останнього.
Керуючись ст. 525, 526, 536, 549, 553-559, 625,626, 1046-1052, 1054 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити АТ «ОТП Банк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг. 
Повний текст рішення суду виготовлено 19 лютого 2026 року.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: