521/25567/23
1-кп/521/711/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року     м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Одеса кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №12023164470000298 від 18.06.2023 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Усатове Біляївського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2012 р.н., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимого:
- вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 12.04.2023 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 будучи раніше судимим, а саме 12.04.2023 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, протягом року після засудження за ч.1 ст.309 КК України, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 17 червня 2023 року, точного часу не встановлено, перебуваючи у невстановленому місці, використовуючи свій мобільний телефон, через додаток «Телеграм», у чат-боті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », замовив у невстановленої особи, особливо небезпечну психотропну речовину та, отримавши у вищевказаному чат-боті вказівки від невстановленої особи про місцезнаходження замовленої речовини, 17 червня 2023 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи у Артилерійському парку в місті Одеса, діючи умисно, привласнив, піднявши з землі, заздалегідь замовлені 11 (одинадцять) згортків, всередині яких містилися поліетиленові пакети з замком «zip-lock» з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, з загальною масою PVP 3,2489 г, тим самим незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину для власного вживання, у великих розмірах, без мети збуту.
В подальшому, продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, з кількісним вмістом PVP 3,2489 г, ОСОБА_4 помістив зазначені згортки до сумки, яка була одягнена на ньому, де також знаходився пристрій для куріння у вигляді скляного предмету, схожого на скляну лампочку з нашаруванням коричневого кольору з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP, з кількісним вмістом PVP 0,0634 г, тим самим незаконно придбав та зберігав при собі, для власного вживання, у великих розмірах, без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP загальною кількістю PVP 3, 3123 г до моменту її вилучення працівниками відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області о 19 годині 45 хвилин 17.06.2023 під час проведення огляду місця події на ділянці місцевості у Артилерійському парку міста Одеса.
Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення передбачена ч.2 ст.309 КК України, а саме за незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, у великих розмірах, протягом року після засудження за цією статтею, без мети збуту.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що свою вину у пред`явленому обвинувачені не визнає. В подальшому під час дослідження судом докзів, зазначив, що визнає свою вину у поному обсязі, щиро кається у вчиненому. Обставини вчинення злочину, викладені у обвинувальному акті повінстю підтверджує, дійсно за вказаних обставин, місці та час підняв згорток з психотропною речовиною PVP, які став зберігати для власного вживання без мети збуту. В подальшому був затриманий працівниками поліції. У вчиненому кається, просить суворо його не карати, врахувати про наявність на його утриманні неповнолітньої доньки, яка проживає після розлучення із матір`ю. Переховуватися від суду не збирався, не прибував до суду у наслідок складних сімейних обставин. Має намір піти на війському службу для захисту України.

Судом під час судового розгляду дослідженні докази у порядку ст.94 КПК України.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні 12.03.2025 року пояснив, що він працює в Управлінні патрульної поліції в Одеській області. 17.06.2023 року біля обіду, під час патрулювання Артилерійського парку в м.Одесі помітили громадянина, який помітивши його з напарником почав йти в іншу сторону. Коли зупинили даного громадянина, перевірили в нього документи та запитали чи є в нього заборонені речі та предмети, останній повідомив, що нічого забороненого при ньому не має. Під час поверхневої перевірки громадянин почав викладати все зі своїх кишень на капот службового автомобіля. Коли поклав свою сумку, почав помітно нервувати, намагався відійти від автомобіля та почав втікати від них. Коли він з напарником наздогнали останнього, він почав казати, що має заборонені речі, а саме згортки з наркотичною речовиною, чи солі чи щось подібне, згортків було приблизно штук 10 невеликого розміру. Потім він з напарником викликали слідчу оперативну групу та громадянином вже займались слідчі. Слідчим громадянин повідомив, що наркотичну речовину заказав в інтернеті для особистого вживання. 

Незважаючи на визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд дійшов переконання, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, отриманими у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.
Відповідно до витягу з ЄРДР №12023164470000298 від 18.06.2023 року до реєстру були внесені відомості про вчинення 17.06.2023 року ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 17.06.2023 року об`єктом огляду є ділянка місцевості, яка розташована у Артилерійському парку з боку вулиці Артилерійської в м.Одесі. На час огляду на даній ділянці місцевості знаходиться автомобіль патрульної поліції д.н.з. НОМЕР_1 . На час проведення огляду на капоті зазначеного автомобіля знаходиться: 11 згортків обмотаних ізолентою синього кольору, лампочка із залишками речовини коричневого кольору, окуляри від сонця та зарядний пристрій. При відкритті вищевказаних згортків в них виявлено полімерні пакунки із кристалоподібної речовиною білого кольору. Громадянин ОСОБА_4 , який присутній на місці огляду події, зазначив, що зазначені речі належать йому. Крім того, повідомив, що в згортках знаходиться наркотична речовина «солі», яку він раніше придбав та зберігав при собі для особистого вживання через лампочку. В ході проведення огляду місця події зазначені речі були вилучено та упаковано до сейф-пакету. Судом переглянуто додатки до зазначеного протоколу, зміст яких відповідає змісту протоколу.
Відповідно до заяви ОСОБА_4 , останній добровільно надав працівникам поліції належний йому мобільний телефон «Ксіомі редмі 8», imei(1): НОМЕР_2 , imei(2): НОМЕР_3 , з номером телефону: НОМЕР_4 для огляду.
Відповідно до протоколу огляду від 18.06.2023 року об`єктом огляду є мобільний телефон «Ксіомі редмі 8» синього кольору з задньою поверхнею чорного кольору. Під час проведення огляду встановлено, що в месенджерах «Telegram», «Viber» інформації, яка має значення для кримінального правопорушення не виявлено. При проведенні огляду мобільного телефону у галереї було виявлено фото, на якому міститься зображення відкритої ділянки місцевості з деревами та кущами, мається напис"прикол 0,5 синя ізо" та координати геолокації. Після проведення огляду пристрій було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 . Судом переглянуто додатки до зазначеного протоколу у вигляді фототаблиці, зміст якої відповідає змісту протоколу
Постановою слідчого від 18.06.2023 року мобільний телефон марки «Ксіомі редмі 8», imei(1): НОМЕР_2 , imei(2): НОМЕР_3 , з номером телефону: НОМЕР_4 визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні. 
Згідно заяви ОСОБА_4 , останній отримав в належному стані від працівників поліції належний йому мобільний телефон «Ксіомі редмі 8», imei(1): НОМЕР_2 , imei(2): НОМЕР_3 , з номером телефону: НОМЕР_4 .
Відповідно до висновку експерта від 02.10.2023 року №СЕ-19-23/35557-НЗПРАП у наданих на експертизу кристалічних речовинах білого кольору та поверхнях скляного предмету, схожого на лампочку з нашаруванням коричневого кольору, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Загальна маса PVP становить 3,3123 г. 
Постановою слідчого від 02.11.2023 року визнані речовим доказом та приєднані до матеріалів кримінального провадження кристалічні речовини білого кольору та на поверхнях скляного предмета, схожого на лампочку з нашаруванням коричневого кольору, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Загальна маса PVP становить 3,3123 г. Після проведення експертизи упаковано до сейф пакету № 0221448 визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні. Відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знишення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19 листопада 2012 року, вищевказані речові докази визначено передати на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні. 
Відповідно до постанови про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 02.11.2023 року постановлено перекваліфікувати кримінальне правопорушення у рамках кримінального провадження №12023164470000298 від 18.06.2023, з правової кваліфікації, передбаченої ч. 1 ст. 309 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до витягу з ЄРДР №12023164470000298 від 18.06.2023 року до реєстру були внесені відомості про вчинення 17.06.2023 року ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 будь-якого запобіжного заходу обрано не було.
Крім того судом досліджено процесуальні рішення про рух кримінального провадження
Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань.
Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що грунтується на вимогах ст.94 КПК України.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, який закріплений в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 750/11509/18 від 01 квітня 2020 року.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого та свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відноситься: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, який закріплений в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Вина обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні в скоєнні злочину у повній мірі підтверджується дослідженими судом доказами.
Свідок, який надав свої пояснення суду, був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення відповідно до вимог ст.384 КК України та був приведений до присяги свідка, тому у суду відсутні підстави не приймати до уваги надані пояснення свідком саме суду. Самі пояснення також не викликають сумніву у їх змісті, як окремо так і їх сукупності з іншими доказами. Покази свідка підтверджують факт придбання та зберігання обвинуваченим психотропної речовини. Покази свідка узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.
Пртоколом огляду місця події підтверджується вилучення у обвинваченого психотропної речовини, яка відповідно висновку експерта є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP.
Так, під незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плату за виконану роботу чи надані послуги, позику, подарунок або сплату боргу, привласнення знайденого.
Протиправне зберігання утворюють будь які умисні дії, пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів у володінні винного (особа може тримати їх при собі, у будь якому приміщенні, сховищі або в іншому місці). При цьому відповідальність настає незалежно від тривалості, способів (таємно чи відкрито) і місця зберігання.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується виною у формі прямого умислу. Особа усвідомлює, що вчиняє діяння всупереч передбаченому законом порядку і певним правилам, або діяння, щодо яких існує заборона, і бажає їх вчинити.
З досліджених судом доказів вбачається, що досудове розслідування розпочалося після внесення відомостей до ЄРДР, що відповідає вимогам КПК України. Їх оперативне проведення також узгоджується з приписами КПК України та поняттям розумних строків, оперативності вчинення слідчих(розшкових) дій та не викликає у суду сумніву щодо наявності штучності кримінального провадження лише з оперативності, своєчасності дій органу досудового розслідування. Надані суду процессуальні рішення щодо руху кримінального провадження, визначення групи слідчих, прокурорів відповідають вимогам КПК України та підтверджують повноважність органу досудового розслідування щодо збирання доказів.
Досліджені судом докази у своїй сукупності підтверджують факт придбання та зберігання обвинуваченим особливо небезпечної психотропної речовини для власного вживання без мети збуту.
За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення. Надані докази суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час руху кримінального провадження не встановлено. 
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями обвинуваченого, свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. За наслідками оцінки доказів суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 та суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, а його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, у великих розмірах, протягом року після засудження за цією статтею, без мети збуту.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, його ставлення до вчиненого,
Суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, офіційно не працює.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Під час судового розгляду обвинувачений не визнавав сою вину, ухилявся від суду, у зв`язку із чим двічі оглошувався його розшук. Лише після дослідження судом доказів та після затримання обвинуваченого, останній зазначив, що визнає свою вину та кається у вчиненому. 
Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19.
Воаховуючи наведене, суд не розцінює позицію обвинуваченого, як щире каяття у розумінні вимог кримінального законодавства, а лише як можливість покращити своє становище.
Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.
Відповідно до вимог ст.12 КК України вчинений обвинуваченим злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України , є нетяжким злочином.
Згідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, принцип індивідуалізації покарання, позицію сторони обвинувачення та захисту, обставини справи, наслідки злочину, суд по стійкому внутрішньому переконанню відповідно до ст.65 КК України для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначає покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.309 КК України.
Підстав для застосування ст.69 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин після постановлення вироку Суворовського (Пересипського) районного суду м.Одеси від 12.04.2023 року, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з випробуванням строком 1 (один) рік, тобто в період іспитового строку, то остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити на підставі вимог ч.1 ст.71 КК України та ч.1 ст.72 КК України, враховуючи, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання призначеного за цим вироком, у виді позбавлення волі.
Призначене судом остаточне покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Під час судового розгляду у зв`язку з ухиленням ОСОБА_4 від свого обов`язку обвинуваченого щодо явки до суду, ухвалою суду від 10.07.2024 року було оголошено розшук ОСОБА_4 та надано дозвіл на його затримання з метою приводу обвинуваченого до Хаджибейського районного суду міста Одеси для розгляду клопотання про застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 17.01.2025 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 17.01.2025 року до 17.03.2025 року, з визначенням розміру заставиу розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) гривень. 20.01.2025 року ОСОБА_4 був звільнений з під варти у зв`язку із внесенням застави.
Крім того, ОСОБА_4 після внесення застави знову тривалий час ухилявся від явки до суду та не виконав покладені на нього обов`язки. У зв`язку з чим, ухвалою суду від 19.11.2025 року було оголошено розшук ОСОБА_4 та надано дозвіл на його затримання з метою приводу обвинуваченого до Хаджибейського районного суду міста Одеси для розгляду клопотання про застосування йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 13.03.2026 року після встановлення місця знаходження обвинуваченого та його затримання було застосувано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 11.05.2026 включно без визначення розміру застави. Заставу у сумі 30280 грн. визначено звернути в дохід держави.
У строк призначеного покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення відповідно до вимог ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період 17.01.2025 року по 20.01.2025 року включно та з 13.03.2026 року до набрання вироком законної сили у даному кримінальному провадженні.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.
Крім того, з обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати за проведення судових експертиз у сумі 1673 грн. відповідно до вимог ст.124 КПК України, що підтверджується довідкою про витрати на проведення експертизи.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України та ч.1 ст.72 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 12.04.2023 року до покарання призначеного за цим вироком, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
У строк призначеного покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення відповідно до вимог ст.72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період 17.01.2025 року по 20.01.2025 року включно та з 13.03.2026 року до набрання вироком законної сили у даному кримінальному провадженні.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
-мобільний телефон «Ксіомі редмі 8», imei(1): НОМЕР_2 , imei(2): НОМЕР_3 , з номером телефону: НОМЕР_4 - повернути власнику ОСОБА_4 ;
-кристалічні речовини білого кольору та на поверхнях скляного предмета, схожого на лампочку з нашаруванням коричневого кольору, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальна маса 3,3123г - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у сумі 1673 грн.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя    ОСОБА_1