КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/52689/25 Головуючий у І інстанції Гридасова А.М.
Провадження № 33/824/2059/2026 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

24 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_1 - адвоката Мустафаєвої Юлії Леонідівни на постанову Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року про притягнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн. 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 09 березня 2026 року захисник ОСОБА_1  - адвокат Мустафаєва Ю.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року скасувати та прийняти нову постанову про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Мустафаєва Ю.Л. порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що станом на 09 березня 2026 року копію постанови суду  ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Мустафаєва Ю.Л. не отримували, що позбавило можливості вчасно реалізувати право на апеляційне оскарження.
Вказує, щов судове засідання, яке було призначене на 05 лютого 2026 року  ОСОБА_1 з`явитися не зміг, про причини неявки повідомила заявою адвокат останнього 04 лютого 2026 року, яка подавалась до суду першої інстанції через систему «Електронний суд».
Звертає увагу в апеляційній скарзі на те, що про існування оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_1 - адвокат Мустафаєва Ю.Л. дізнався під час з Єдиного реєстру судових рішень лише 09 березня 2026 року.
Крім того, адвокат Мустафаєва Ю.Л. вказує на те, що їй не було надано доступ до електронної справи за її заявою від 22 грудня 2025 року, що позбавило останню можливості отримувати процесуальні документи даної справи.
Таким чином, захисник  ОСОБА_1  - адвокат Мустафаєва Ю.Л. вважає, що пропуск строку на апеляційне оскарження відбувся з поважних причин, незалежних від її волі та волі його підзахисного.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, якою вона подана, з таких підстав.
Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
Згідно приписів ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Діючим Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлено процедуру та строки оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Правом на апеляційне оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, розпоряджається на власний розсуд в межах процесуального закону.
Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Апеляційний суд виходить з того, що про поважність причин для поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з урахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.
Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 477931складено працівниками поліції 09 жовтня 2025 року, оскаржувана постанова судді була винесена 05 лютого 2026 року. 
Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_1  - адвокат Мустафаєва Ю.Л. подала лише 09 березня 2026 року, пропустивши встановлений законом 10-денний строк на апеляційне оскарження.
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення надійшов до суду першої інстанції 23 жовтня 2025 року, судове засідання було призначено на 01 грудня 2025 року, про дату, час та місце розгляду завчасно та належним чином було повідомлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності.
01 грудня 2025 року до суду першої інстанції від  ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з необхідністю надання часу для пошуку адвоката, та заява про ознайомлення з матеріалами справи.
Судове засідання було відкладено на 23 грудня 2025 року, про дату, час та місце розгляду завчасно та належним чином було повідомлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності.
22 грудня 2025 року до суду першої інстанції через систему «Електронний суд» від захисника  ОСОБА_1  - адвоката Мустафаєвої Ю.Л. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, в якій також остання просила відкласти розгляд даної справи на іншу дату.
Судове засідання було відкладено на 05 лютого 2026 року, про дату, час та місце розгляду завчасно та належним чином було повідомлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності.
04 лютого 2026 року до суду першої інстанції через систему «Електронний суд» від захисника  ОСОБА_1  - адвоката Мустафаєвої Ю.Л. надійшло клопотання про відкладення розгляду даної справи на іншу дату, оскільки підзахисний останньої не може прибути до Києва 05 лютого 2026 року.
В судове засідання 05 лютого 2026 року належним чином повідомлені  ОСОБА_1 та його захисник не з`явились.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувану постанову надіслано судом до ЄДР судових рішень - 20 лютого 2026 року, зареєстровано - 20 лютого 2026 року, забезпечено надання загального доступу - 24 лютого 2026 року.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що захисник  ОСОБА_1 - адвокат Мустафаєва Ю.Л., знаючи про судовий розгляд стосовно її довірителя та винесення оскаржуваної постанови, не виявила зацікавленості щодо подання апеляційної скарги у визначений законом десятиденний строк на апеляційне оскарження.
Апеляційний суд критично оцінює твердження адвоката про те, що вона дізналась про наявність оскаржуваної постанови з Єдиного державного реєстру судових рішень лише 09 березня 2026 року, оскільки доказів того, що адвокат цікавилась станом розгляду даної справи, зокрема шляхом подання відповідних клопотань/заяв до суду першої інстанції, матеріали справи в собі не містять.
Посилання захисника ОСОБА_1 - адвоката Мустафаєвої Ю.Л. на те, що їй не було надано доступ до електронної справи за її заявою від 22 грудня 2025 року апеляційний суд відхиляє, так як адвокат до суду першої інстанції не зверталась з відповідною заявою/клопотанням про те, що їй доступу до електронної справи не було надано.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини зазначається, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.). 
Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі "Олександр Шевченко проти України").
Отже, як вбачається з матеріалів справи, захисник ОСОБА_1  - адвоката Мустафаєва Ю.Л., достовірно знаючи про те, що відносно її підзахисного було складено протокол про адміністративне правопорушення та знаючи, що розгляд справи за даним протоколам проводився в суді першої інстанції, за наслідком розгляду справи була винесена постанова, знехтувала своїми процесуальними обов`язками та не виявила зацікавленості щодо вчасної подачі апеляційної скарги на постанову Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доказів звернення до суду першої інстанції з відповідними заявами про отримання копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять. 
Оскільки, захисник ОСОБА_1 - адвокат Мустафаєва Ю.Л. не наводить конкретних обставин, які унеможливили подання апеляційної скарги на постанову судді у передбачений законом десятиденний строк, починаючи з моменту винесення постанови, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_1 - адвоката Мустафаєвої Ю.Л. про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП у разі відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови суду, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом і підлягає поверненню у зв`язку із відмовою в поновленні строку на апеляційне оскарження.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суду

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника  ОСОБА_1 - адвоката Мустафаєвої Юлії Леонідівни про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року відмовити.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Мустафаєвої Юлії Леонідівни на постанову Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року повернути особі, яка її подала, як таку що подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній