УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №935/2184/25 Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В. 
Номер провадження №33/4805/154/26
Категорія ст.124 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисника - адвоката Губаненка Ю.П., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Губаненка Юрія Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору. Крім того, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 605,60 грн судового збору.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Губаненко Ю.П. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову в частині визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати та винести нову, якою провадження у справі в цій частині закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Апеляційна скарга мотивована зокрема тим, що суд першої інстанції не звернув уваги, що ДТП відбулось у крайній лівій смузі, у якій рухалась на своєму автомобілі ОСОБА_1 , що підтверджено схемою ДТП та долученим до справи відеозаписом. Вважає, що саме дії ОСОБА_2 під час перелаштування спричинили зіткнення, а ОСОБА_1 належним чином реагувала на зміну дорожньої обстановки, здійснювала гальмування, дотримувалась безпечної дистанції, не покидаючи при цьому свою смугу руху. Вказав, що 60 відсотків корпусу автомобіля Kia Niro знаходиться у крайній лівій смузі. На думку захисника, у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та захисник – адвокат Губаненко Ю.П. доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, з викладених підстав.
В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу вважав безпідставною та в її задоволенні просив відмовити.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Апеляційна скарга не містить доводів незгоди ОСОБА_1 із постановою суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тому з урахуванням визначених ч. 7 ст. 294 КУпАП меж, постанова у цій частині апеляційним судом не переглядається.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення (ст. 251 КУпАП).
Апеляційний суд вважає, що зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався, а доводи апеляційної скарги захисника про порушення вимог процесуального закону є частково обґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За змістом ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зазначаються суть адміністративного правопорушення та інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів чи іншого майна тягне адміністративну відповідальність згідно ст. 124 КУпАП.
Дана норма є бланкетною, тому наявність правопорушення може мати місце при порушенні особою відповідної норми законодавства, яка є обов`язковою складовою протоколу. 
Характеризуючою ознакою дорожньо-транспортної пригоди є те, що при зіткненні двох або більше транспортних засобів, порушення ПДР України може бути допущено усіма його учасниками, але у причинно-наслідковому зв`язку із пригодою можуть бути порушення одного із водіїв.
Причинно-наслідковий зв`язок між пригодою та порушенням ПДР України встановлюється у кожному конкретному випадку на підставі повного і всебічного дослідження доказів зібраних працівниками поліції та наданих учасниками.
Так, згідно п. 2.3б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
В оскаржуваній постанові суддя районного суду встановив наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 , передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР України.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо з огляду на наступне. 
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 439437 від 31 серпня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 31 серпня 2025 о 12-28 год на автодорозі М-06 10 км поблизу м. Коростишів, керуючи транспортним засобом Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 не вибрала безпечної швидкості, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималась безпечного інтервалу, в результаті чого втратила керування транспортним засобом та здійснила зіткнення з автомобілем Kia Niro д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався праворуч. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Водію ОСОБА_1 інкриміновано порушення п. 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
У суді першої інстанції у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що 31 серпня 2025 року о 12-28 годині рухалась по автодорозі М 06 102 км в крайній лівій смузі руху, відчула одне зіткнення з автомобілем, який був в її смузі руху, рухаючись паралельно, її автомобіль крутнуло і тоді відбувся другий удар, теж в її смузі руху, ОСОБА_1 смугу не змінювала. У письмових поясненнях, відібраних після ДТП зазначала, що водій ОСОБА_2 повідомляв їй, що не помітив її. 
У суді першої інстанції ОСОБА_2 вину у вчиненому правопорушенні, передбаченому статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав, пояснював, що 31 серпня 2025 року рухався по автодорозі Київ-Чоп в бік м. Києва, рухався в середній смузі зі швидкістю близько 80 км/год, наміру перелаштовуватись в іншу смугу не мав, його автомобіль обладнаний помічниками утримання смуги, це означає, що його автомобіль відбиває порушення смуг, було зближення із роздільною смугою і автомобіль під керуванням ОСОБА_1 вдарив його автомобіль. Під час руху автомобіль під керуванням ОСОБА_1 не бачив. ОСОБА_2 заперечив той факт, що зіткнення автомобілів відбулось у лівій смузі руху, оскільки він рухався в середній смузі руху і смугу не змінював.
До справи долучена схема ДТП, яка відбулась 31 серпня 2025 року о 12-28 годині на автодорозі М06 102 км м. Коростишів, транспортний засіб Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 , зазначений у схемі під номером 1 рухався в лівій крайній смузі руху, транспортний засіб Kia Niro д.н.з. НОМЕР_2 , зазначений у схемі під номером 2 рухався в середній смузі руху. Місце зіткнення транспортних засобів у схемі позначено під номером 5 та відображено ліворуч від роздільної смуги руху для крайньої лівої смуги руху та середньої смуги руху. Крім того, на вказаній схемі визначені лінійні розміри проїзної частини дороги, місце розташування транспортних засобів, відстані від цих транспортних засобів до конструктивних елементів дороги. Схема погоджена підписами обох водіїв – учасників ДТП, без зауважень.
Механічні пошкодження транспортних засобів, згідно схеми: 
-у Volkswagen Tiguan д.н.з. НОМЕР_1 – пошкоджене праве переднє крило, передній бампер, права передня дверка, передній правий диск;
-у Kia Niro д.н.з. НОМЕР_2 – передня та задня дверки ліворуч.
Разом з тим, до справи долучений відеозапис з камери спостереження автозаправного комплексу «УКРНАФТА» за адресою: 9G2F84C6+XQM автодороги Київ-Чоп, 102 км, Коростишів, Житомирська область, на якому зафіксовано, як автомобіль Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 рухається у крайній лівій смузі, автомобіль Kia Niro, номерний знак НОМЕР_3 рухається у середній смузі із заїздом на крайню ліву смугу прямо майже на одному рівні із автомобілем Volkswagen Tiguan, притискаючи його до відбійника.
Знаходження частини автомобіля ОСОБА_2 Kia Niro д.н.з. НОМЕР_2 на смузі руху Volkswagen Tiguan, номерний знак НОМЕР_1 , як правильно помічено адвокатом, не залишає сумнівів, визначається по відношенню до місцезнаходження інших учасників руху (транспортних засобів) на дорозі. Хоча у своїх письмових поясненням ОСОБА_2 вказував, що рухався у середній смузі, а удар відчув у ліву сторону ззаду.
На переконання апеляційного суду дії ОСОБА_1 , коли остання вивернула колеса Tiguan праворуч, є логічними діями з метою уникнення зіткнення із металевим відбійником ліворуч. Відтак, апеляційний суд не в повному обсязі погоджується із оцінкою суддею районного суду долученого відеозапису щодо підтвердження ним вини ОСОБА_1 у спричиненні ДТП, а доводи захисника Губенка Ю.П. в частині дії ОСОБА_1 , по зміні траєкторії руху яка рухалась у своїй смузі, були реакцією на зміну дорожньої обстановки, суд вважає обґрунтованими. 
Таким чином, апеляційний суд не вбачає в діях ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, і вони не можуть слугувати підставою для визнання її винною, оскільки, на думку суду, саме не дотримання правил дорожнього руху ОСОБА_2 , призвело до зіткнення транспортних засобів.
За таких обставин, сам протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати доказом в даній справі в розумінні вимог ст. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачяться на користь її невинуватості.
Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України(конституційності) ст. 368-2 КК від 26.02.2019 № 1-р/2019.
Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Таким чином, особу може бути визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, тобто, за наявності усіх необхідних елементів об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення - у сукупності.
З огляду на викладене, матеріалами справи не доведено поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 порушення п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР України, яке б знаходились у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи, необхідно тлумачити на користь останньої.
З вищевикладених обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Губаненка Юрія Петровича, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь