Єдиний унікальний № 371/1068/23
Номер провадження № 1-кп/371/65/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2026 р.         м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 
за участю: 
секретарів судового засідання   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
прокурора        ОСОБА_4 
потерпілої        ОСОБА_5 
захисника потерпілої      ОСОБА_6 
обвинуваченого   ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миронівка Київської області кримінальне провадження кримінальне провадження №12023111220000126, внесеного до ЄРДР 08 травня 2023 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забара Андрушівського району Житомирської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працевлаштованого, раніше не судимого, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 299, ч.1 ст. 263 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , 08.05.2023 приблизно о 19 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухався на належному йому тракторі по вул. Миру в с. Юхни Обухівського району Київської області, де проїжджаючи навпроти будинку № 6 помітив собаку породи Метис на кличку «Лунтік» та в цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на жорстоке поводження з вказаною собакою, яка належить ОСОБА_5 . 
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_7 , грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи, щодо поводження з тваринами, всупереч положенням ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», вимог ст. 8 «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах України», засад Європейської конвенції «Про захист домашніх тварин», ратифікованої Законом України №578-VІІ від 18.09.2013, перебуваючи навпроти будинку № 6 по вул. Миру в с. Юхни Обухівського району Київської області, використовуючи гладкоствольну мисливську рушницю моделі «ЗКМ» №14638, здійснив один постріл в собаку породи Метис на кличку «Лунтік», внаслідок чого тварині було спричинено тілесні ушкодження.
В подальшому, собаку породи Метис на кличку «Лунтік» власницею ОСОБА_5 було госпіталізовано до ветеринарної клініки «5 елемент» в м. Васильків Обухівського району Київської області, де відбулося оперативне втручання по відношенню цілісності кісток тварини. 
В результаті пострілу, відповідно до виписки з історії хвороби тварини від 28.05.2023 собака породи Метис на кличку «Лунтік» отримала переломи пальців правої тазової кінцівки, внаслідок множинних вогнепальних поранень.
Крім того, в 2003 році, більш точна дата не встановлена, ОСОБА_7 одержав у подарунок від свого брата ОСОБА_8 , металеву ємність в середині якої знаходилась сипуча речовина сіро-зеленого зовні схожа на порох, тим самим незаконно придбав вибухову речовину і в цей же час, в нього виник злочинний умисел на подальше зберігання вибухової речовини за місце свого фактичного проживання з метою самозахисту.
Цього ж дня, в 2003 році, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне поводження з вибуховими речовинами, розпочав зберігати вибухові речовини за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу, а саме нітроцелюлозний порох, який відноситься до вибухових речовин, чим порушив вимоги пунктів 1, 2, 3, 6, п.п. 2 п. 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 938 (надалі - Положення), пунктів 2.1., 8.1., 8.9., 9.1. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, пунктів 1, 2 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII.
08.05.2023 в період з 22 год. 12 хв. до 23 год. 12 хв. під час обшуку домоволодіння ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції, в одній із кімнат житлового будинку виявлено та вилучено сипучу речовину сіро-зеленого кольору.
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-23/25396-ФХВР від 25.05.2023, за результатами проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, надана на дослідження сипуча речовина сіро-зеленого кольору - є нітроцелюлозний порох, який відноситься до вибухових речовин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнав частково. Суду пояснив, що він з 2003 року зберігає у себе рушницю та порох, що залишились у спадок від покійного брата. 08.05.2023 о 5 годині культі вірував город, почувши крик курей сів на трактор та поїхав до двору. Коли проїжджав сосни до нього вибігли дві собаки, одна велика чорна друга маленька, він зупинився та вийшов з трактора. Чорна собака почала бігти на нього, він взяв рушницю, яка лежала в тракторі в низу, вставив патрон, якого витяг з кишені та зробив один постріл. Після чого сів за кермо трактора та поїхав додому. У вечері до нього приїхали працівники поліції, яким він зізнався, що це він стріляв у собаку. Коли працівники поліції були в нього в дворі, він тоді випив горілку, так як дуже перехвалювався. Вину визнає частково, оскільки постріл зробив в соснах, а не на вулиці. Заявлений потерпілою цивільний позов не визнає.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала, що обвинувачений ОСОБА_7 є її чоловіком. Від дачі показів відмовилась пославшись на ст. 63 Конституції України.
Разом із цим, винуватість обвинуваченого  ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю таких доказів, що були досліджені та перевірені судом під час судового розгляду, а саме:
-показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що має собаку на кличку «Лунтік». 08.05.2023 перебувала на подвір`ї в бесідці. Почувши вистріл вийшла на вулицю, де побачила трактор ОСОБА_7 . Її собака забігла в двір. Помітивши кров, яка була на городі, вона зрозуміла, де була поранена собака, після чого викликала працівників поліції. Наступного дня відвела собаку до ветеринарної клініки до м. Васильків, де була прооперована собака. Лікування собаки тривало 10 днів. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі з підстави викладених у ньому, просила його задовольнити в повному обсязі. 
-показаннями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що перебувала в будинку, почувши постріл вийшла на вулицю, де побачила трактор синього кольору, який їхав з гори до низу, хто керував трактором не бачила. Потім приїхали працівники поліції. В подальшому дізналася, що собачку ОСОБА_11 було поранено. Через два тижні бачила собаку перев`язаною. 
-показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що 08 травня перебував на подвір`ї свого будинку. Почувши постріл вийшов на дорогу, де бачив трактора синього кольору. Хто був за кермом він не бачив. З`ясувалось, що собаку потерпілої ОСОБА_11 було поранено та вона викликала працівників поліції. Відомо, що потерпіла лікувала собаку. 
-постановою про визнання речових доказів від 08.05.2023, згідно якої, оптичний диск Verbatim DVD-R 16x (4,7 gb) від 08.05.2023 приєднано та зберігається в матеріалах кримінального провадження №12023111220000126 від 05.08.2023 (Том 1 а.с. 125-126).
-протоколом обшуку від 08.05.2023, який проведено у ОСОБА_7 проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 з додатком до нього відеозаписом. В ході проведення невідкладного обшуку було виявлено на подвір`ї вказаного домоволодіння трактор синього кольору, предмет зовні схожий на рушницю з написом на дульній частині 14638, малого одне дуло та з дерев`яним руків`ям, який було поміщено до номерного поліетиленового пакету та опечатано пластиковою пломбою. Після чого в ході обшуку житлового будинку, в одній із кімнат було виявлено металеву ємність в середині якої знаходиться подрібнена речовина зовні схожа на порох зеленого кольору, який було поміщено до номерного поліетиленового пакету. Також в даній кімнаті було виявлено дві пластикові ємкості та одну металеву ємкість в середині якої наявні металеві кульки сірого кольору, зовні схожі на дріб, що було поміщено до номерного поліетиленового пакету. В ході огляду предмета зовні схожої на рушницю, за участю працівника дозвільної системи НПУ, в дулі вказаної рушниці було виявлено стріляну гільзу, яка була окремо поміщена до номерного поліетиленового пакету (Том 1 а.с. 127-133, 134).
-постановою про визнання речових доказів від 09.05.2023, згідно якої, предмет зовні схожий на рушницю з номером на дульній частині « НОМЕР_2 », яку було поміщено до поліетиленового пакету та опечатано пластиковою пломбою №NPU А685948, подрібнена речовина зеленого кольору зовні схожа на порох, яку було поміщено до поліетиленового пакету №SUD 2026908, дві пластикових ємності та одну металеву ємність в середині яких находилися металеві кульки сірого кольору зовні схожу на дріб, які було поміщено до номерного поліетиленового пакету №SUD 3000142, стріляну гільзу червоного кольору 16 калібру, яку було поміщено до номерного поліетиленового пакету №WAR1154864. Речові докази передано на зберігання до кімнати речових доказів, що знаходяться за адресою: вул. Лермонтова, 20, м. Миронівка Київської області (Том 1 а.с. 135-136).
-повідомленням інспектора сектору контролю за обігом зброї Обухівського РУП ГУНП в Київській області, відповідно до ІПНП ІКС «Армор» та «Зареєстрована зброя» ОСОБА_7 не є власником будь-якого виду зброї та на обліку в дозвільній системі не перебуває (Том 1 а.с. 138).
-Довідкою з історії хвороби тварини від 09.05.2023, згідно якої огляд ветеринарного лікаря підтверджує, що 09 травня 2023 року о 10-45 годині власниця ( ОСОБА_5 ) звернулася у ВЦ «5 ЕЛЕМЕНТ» з приводу множинних ран правої передньої, та лівої задньої кінцівок собаки «Лунтік» породи «Метис». При обстеженні собаки виявлено вогнепальне поранення кінцівок шротом, внаслідок чого присутні множинні переломи кісток плюсни лівої кінцівки, а також тріщина кістки зап`ястку правої кінцівки. Тварині необхідно проведення оперативного втручання по відновленню цілісності кісток (Том 1 а.с. 139).
-постановою про визнання речових доказів від 11.05.2023, згідно якої, два металевих предмета сірого кольору, округлої форми, розмірами 0,5 см, які поміщено до номерного поліетиленового пакету №7190735. Речові докази передано на зберігання до кімнати речових доказів ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області (Том 1 а.с. 140-141).
-протоколом огляду предмета від 11.05.2023. В ході проведення огляду було встановлено, що ветеринар шляхом хірургічного втручання за допомогою ветеринарних приладів дістав предмети (металеві) округлої форми, невеликі за розміром з правої передньої та лівої задньої кінцівки тварини (собаки). Металеві предмети в кількості 2 шт, які мають округлу форму, сірого кольору, розміром близько 0,5см було поміщено до поліетиленового сейф пакету та вилучено до ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в якості речових доказів (Том 1 а.с. 142-144).
-висновком експерта №СЕ-19/111-23/25396-ФХВР від 25.05.2023 з ілюстративною таблицею до нього, яким встановлено, що надана на дослідження сипуча речовина сіро-зеленого кольору є нітроцелюлозний порох, який відноситься до вибухових речовин (Том а.с. 163-167).
-висновком експерта №СЕ-19/111-23/25681-БЛ від 31.05.2023 з ілюстративною таблицею до нього, яким встановлено, що надана на дослідження рушниця належить до гладкоствольної вогнепальної зброї, є одноствольною мисливською рушницею моделі «ЗКМ», № НОМЕР_2 , 16 калібру. Рушниця виготовлена промисловим способом, на «Златоустовском машиностроительном заводе» СРСР та придатна для стрільби (Том 1 а.с. 174-177).
-випискою історії хвороби тварини від 28.08.2023, згідно якого ветеринарний лікар надав висновок, що стан собаки породи «Метис» на кличку «Лунтік» станом на 13-40, 28.05.2023 оцінюється як добрий і не потребує в подальшому клінічного спостереження (Том а.с. 178).
-протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 08.05.2023 результати дослідження 0.950%. 
Оцінюючи показання, які дали суду потерпіла ОСОБА_5 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , суд вважає їх правдивими та такими, що не суперечать іншим зібраним у провадженні доказам, а тому підстав не приймати за основу зазначені показання у суду немає.
Зазначені покази були дані потерпілою і свідками безпосередньо в судовому засіданні, з дотриманням чинного законодавства, потерпіла і свідки були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, їхні показання узгоджуються як одні з одними, так і відповідають та не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших досліджених у провадженні доказах. Показання потерпілої і свідків були оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Крім того, сам обвинувачений під час судового розгляду не заперечував, що здійснив постріл в собаку та при цьому не маючи дозволу на законне зберігання рушниці та пороху. Не визнання обвинуваченим вини в частині того, що він стріляв по собаці у соснах, а не на вулиці, не заслуговує на увагу, оскільки вона спростовується наведеними вище доказами, а також показаннями потерпілої та свідків, які після того як почули постріл вийшли на дорогу, де бачили трактора синього кольору. 
Прокурор, вважаючи, що досліджених доказів достатньо для висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, відмовився від допиту в суді трьох свідків. За відсутності заперечень з боку учасників судового провадження, суд прийняв відмову прокурора від свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Таким чином, аналізуючи наведене та дослідивши в сукупності всі докази надані сторонами кримінального провадження суд «поза розумним сумнівом» вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 299 КК України - вчинення жорстокого поводження з тваринами, що належать до хребетних, яке призвело до тілесних ушкоджень та за ч. 1 ст. 263 КК України - незаконне придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.
Стороною обвинувачення у обвинувальному акті у якості обставин, які пом`якшують покарання зазначено: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
В той же час, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 299 КК України за обставин викладених у обвинувальному акті, він не визнає, у зв`язку з чим каятися йому немає в чому.
Також слід зазначити, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Часткове визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Наведене узгоджується з висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 263/15605/17 (провадження № 51-4234км20).
З огляду на таке, визнання обвинуваченим ОСОБА_7 під час досудового розслідування своєї вини та надання ним відповідних показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
З огляду на вищевикладене, обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно висновку органу пробації, ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Тому орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі, та не становитиме високої небезпеки для суспільства (Том 1 а.с. 57-60).
Так, обвинувачений  ОСОБА_7 не працює, має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується задовільно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.
Враховуючи, що вчинені обвинуваченим  ОСОБА_7 кримінальні правопорушення є нетяжким і тяжким злочинами, обставини, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого та його поведінку, дають підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, тому суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченого положень ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків, передбачених у ст. 76 КК України.
У зв`язку із вчиненням кількох правопорушень обвинуваченому має бути призначене остаточне покарання за сукупністю злочинів, згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
При призначенні покарання суд не призначає додаткове покарання у виді конфіскації тварини, оскільки тварина не належить обвинуваченому.
Підстав для застосування положень ст. 69 КК України судом не встановлено.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
На переконання суду, таке покарання для обвинуваченого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягуються до кримінальної відповідальності.
Також в матеріалах справи міститься цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням. Потерпіла ОСОБА_5 просила суд стягнути з ОСОБА_7 на її користь матеріальну шкоду у вигляді витрат понесених на лікування собаки в розмірі 11 954, 70 грн; моральну шкоду та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн (Том 1 а.с. 79-107).
Позивач потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила цивільний позов задовольнити, наполягала на повному відшкодуванні спричиненої матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 .
Представник потерпілої сторони адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав.
В судовому засіданні обвинувачений цивільний відповідач ОСОБА_7 позов не визнав в повному обсязі.
При вирішенні цивільного позову суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у разі порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України).
Судом встановлено, що в процесі лікування собаки «Лунтік», потерпілою ОСОБА_5 понесені витрати на загальну суму 11 954, 70 грн, що підтверджено копіями медичних документів, лікарськими призначеннями та чеками, які відповідають часу та потребам. 
Вказане зумовлює рішення суду про задоволення цивільного позову потерпілої в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 11 954, 70 грн завданої кримінальним правопорушенням.
Позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 витрат понесених на лікування собаки в розмірі 11 954, 70 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених зміну його життєвих стосунках.
Потерпілою ОСОБА_5 на обґрунтування розміру моральної шкоди зазначено, що після вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що полягало в жорстокому поводженні з собакою, вона зазнала моральних страждань, що виразились в порушенні нормальних життєвих зв`язків, що полягає в глибоких фізичних, душевних та моральних страждань, відбулося погіршення її здібностей до роботи. Часто знаходиться в депресивному стані, порушений сон, через що продовжує звертатися за медичною допомогою. 
Позовні вимоги позивача ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 15 000, 00 грн у відшкодування моральної шкоди, суд вважає завищеними. 
Згідно ст. 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», жорстоке поводження з тваринами є несумісним з вимогами моральності та гуманності, спричиняє моральну шкоду людині.
Те, що ОСОБА_7 було здійснено постріл по домашньому улюбленцеві потерпілої, що призвело до операційного втручання та лікування собаки, свідчить про те, що вказана подія призвела до змін в її житті, та переконує суд у тому, що потерпіла зазнала душевних страждань, що зумовлює висновок суду про заподіяння їй моральної шкоди.
Те, що діями ОСОБА_7 у вигляді скоєння злочину, а саме жорстокого поводження з тваринами, що належать до хребетних, яке призвело до тілесних ушкоджень собаки «Лунтік», безперечно заподіяно моральну шкоду ОСОБА_5 , внаслідок чого вона відчувала моральні страждання та біль, так як є власницею та піклується твариною, станом на 28.05.2023 собака має добрий стан та подальшого клінічного спостереження не потребує. При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує глибину душевних та фізичних страждань потерпілої з приводу жорсткого поводження з собакою, наслідки від такого поводження, що полягало у проведенні операції собаки, прив`язаність до тварин позивача, матеріальний стан обвинуваченого, який не працює, та вважає розумним та справедливим відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн, який буде еквівалентним її моральним стражданням.
Розглядаючи питання щодо стягнення з обвинуваченого витрат, які була змушена понести потерпіла у зв`язку з необхідністю звернутись за правовою допомогою, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються зокрема із витрат на правову допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Згідно з п. 4, 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави.
За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на таку допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК).
Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.
Так, потерпіла у своєму позові зазначає, що розмір понесених нею витрат на правову допомогу складає 15 000, 00 гривень.
На підтвердження заявлених вимог потерпіла надала договір про надання правової допомоги від 28 червня 2023 року, додаткову угоду від 01 липня 2023 року до договору про надання правничої допомоги від 28.06.2023, договір про надання правничої допомоги 02 січня 2026 року, акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 28.06.2023, копії квитанцій за надання правничої допомоги адвокатом ОСОБА_6 від 19.07.2023 про сплату 4 000, 00 грн, 29.01.2024 про сплату 5 000, 00 грн, 11.03.2026 про оплату 6 000, 00 грн, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. (Постанова Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі №300/3178/20)
Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Враховуючи особливості розгляду справи, її значення для учасників, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру, співмірності та складністю справи про вчинення кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача (обвинуваченого) на користь позивача (потерпілої) 10 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу
У відповідності до ст. 174 КПК України суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 19 травня 2023 року.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 96-1, 96-2 КК України, ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Випадки застосування спеціальної конфіскації чітко визначені у статті 96-2 КК України та розширеному тлумаченню не підлягають. Зокрема, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
За результатами судового розгляду встановлено, що знаряддям вчинення кримінального правопорушення є предмет схожий на рушниця з номером на дульній частині « НОМЕР_2 », яка підлягає спеціальній конфіскації.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. 
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ: 

Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 299, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 299 КК України у виді позбавлення волі строк на 2 (два) роки, без конфіскації тварини;
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не застосовувати.
Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні №12023111220000126 від 08 травня 2023 року, накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 19 травня 2023 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 11 954, 70 грн відшкодування матеріальної шкоди та 5 000, 00 грн відшкодування моральної шкоди, правничу допомогу 10 000, 00 грн, а всього: 26 954, 70 грн.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1 912 (одну тисячу дев`ятсот дванадцять гривень) процесуальних витрат за проведення судової експертизи матеріалів речовин і виробів №СЕ-19/111-23/25396-ФХВР від 25.05.2023; 3 824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири гривень) процесуальних витрат за проведення експертизи зброї №СЕ-19/111-23/25681-БЛ від 31.05.2023, а всього 5 736 (п`ять тисяч сімсот тридцять шість гривень).
Речові докази по справі: 
-оптичний диск Verbatim DVD-R 16x (4,7 gb) від 08.05.2023 приєднано та зберігається в матеріалах кримінального провадження №12023111220000126 від 05.08.2023 - залишити в матеріалах кримінального провадження;
-подрібнена речовина зеленого кольору зовні схожа на порох, яку було поміщено до поліетиленового пакету №SUD 2026908, дві пластикових ємності та одну металеву ємність в середині яких находилися металеві кульки сірого кольору зовні схожу на дріб, які було поміщено до номерного поліетиленового пакету №SUD 3000142, стріляну гільзу червоного кольору 16 калібру, яку було поміщено до номерного поліетиленового пакету №WAR1154864 - знищити;
-два металевих предмета сірого кольору, округлої форми, розмірами 0,5 см, які поміщено до номерного поліетиленового пакету №7190735 - знищити. 
Відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію, а саме речові докази: 
-предмет зовні схожий на рушницю з номером на дульній частині « НОМЕР_2 », яку було поміщено до поліетиленового пакету та опечатано пластиковою пломбою №NPU А685948, 
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору, засудженому, потерпілій.

Суддя                           ОСОБА_1