ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 600/541/18	Головуючий у 1-й інстанції Лавренюк О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/262/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Хома М. В., 
з участю секретаря - Дідух М.Є. 
представника апелянта — Головацького В.Ф.,
представника позивача — Деркач О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 600/541/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року (постановлену суддею Лавренюк О.М., дата складення повного тексту не зазначено) про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі — АТ КБ «ПриватБанк», позивач) звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 (далі — відповідачка, апелянтка), про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01 грудня 2005 року в сумі 91211.69 грн та 1669.37 грн судових витрат.
23 грудня 2025 року представник відповідачки ОСОБА_2 – адвокат Головацький В.Ф. подав до суду заяву про перегляд заочного рішення та клопотання, в якому просив поновити процесуальний строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення як такий, що пропущений із поважних причин, оскільки розгляд справи відбувався за відсутності відповідачки, а копію заочного рішення остання отримала 01 грудня 2025 року.
Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та заяву про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник відповідачки ОСОБА_2 – адвокат Головацький В.Ф. подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з 2018 року відповідачка працює за межами України та періодично перетинає державний кордон України. Зазначає, що відповідачка не могла отримати заочне рішення суду, оскільки 28 серпня 2018 року виїхала за межі України, в той же час стосовно отримання такого рішення членами сім`ї останній нічого не відомо.
На думку сторони відповідача, маючи змогу оцінити заочне рішення суду по суті, суд першої інстанції, залишаючи заяву без розгляду, унеможливив виправлення серйозних судових помилок, які допущені у заочному рішенні Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року.
У зв`язку з викладеним просить ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
26 січня 2026 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Деркач О.Р. надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відзив мотивовано тим, що на день та час слухання справи відповідачка перебувала на території України, судова кореспонденція надсилались за місцем її реєстрації: 47600, Тернопільська область, Козівський район, с.Криве. Отже, відповідачка була обізнана про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи, але незважаючи на це, не скористалась правом подання відзиву на позовну заяву, не прибула в судове засідання, призначене не 27 серпня 2018 року, клопотань про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання в суд першої інстанції не подавала. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що ще до ухвалення судом заочного рішення відповідачка була обізнана про перебування у провадженні суду даної цивільної справи та надав критичній оцінці покликання представника відповідачки про те, що на час подання позову відповідачка перебувала за кордоном.
У зв`язку з викладеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
В судовому засіданні представник апелянта — адвокат Головацький В.Ф. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.
Представник позивача — адвокат Деркач О.Р. проти апеляційної скарги заперечила та просила рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами поважних причин пропуску процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Колегія суддів вважає, що даний висновок суду першої інстанції є обґрунтований.
Судом встановлено наступні обставини.
У липні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський (на час розгляду справи Козівський) район, с.Криве, що підтверджується відомостями, наданими на запит судді відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області від 08 серпня 2018 року (а.с.31).
Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 13 серпня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12 год. 00 хв. 27 серпня 2018 року.
Ухвалу суду про відкриття провадження у справі та судову повістку про виклик до суду отримано відповідачкою ОСОБА_2 18 серпня 2018 року, які надіслано останній на її адресу: с. Криве, Тернопільський (на час розгляду справи Козівський) район, Тернопільська область, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трек-номер 4760100539690) (а.с.36).
Згідно довідки Козівського районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2018 року в судове засідання сторони не з`явилися та розгляд справи було відкладено.
Судову повістку про виклик до суду отримано відповідачкою ОСОБА_2 29 серпня 2018 року, які надіслано останній на її адресу: с.Криве, Тернопільський (на час розгляду справи Козівський) район, Тернопільська область, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трек-номер 4760100553979) (а.с.38).
Згідно довідки Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року в судове засідання сторони не з`явилися.
Заочним рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 01 грудня 2005 року в сумі 91211.69 грн та 1669.37 грн судових витрат.
Вищевказане заочне рішення суду направлено за адресою зареєстрованого місця проживання відповідачки рекомендованим поштовим відправленням та відповідачка (або повнолітній член сім`ї, який проживає разом з нею) отримав таке рішення 24 вересня 2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (трек-номер 4760100563486) (а.с.45).
Відповідно до відміток закордонного паспорта відповідачки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданого 11 січня 2018 року, орган, що видав 6118, встановлено, що 31 липня 2018 року ОСОБА_2 перетнула державний кордон та в`їхала на територію України, 28 серпня 2018 року відповідачка перетнула державний кордон та виїхала з України.
01 грудня 2025 року відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву про видачу копії заочного рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року та отримала його наручно через канцелярію суду 02 грудня 2025 року (а.с.49).
19 грудня 2025 року представник відповідачки ОСОБА_2 – адвокат Головацький В.Ф. подав до суду заяву про перегляд заочного рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2018 року.
23 грудня 2025 року заяву про перегляд заочного рішення суду залишено без розгляду на підставі ст.126 ЦПК України.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
У рішеннях від 28 жовтня 1998 року у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Статтею 283 ЦПК України передбачено, що відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Днем вручення судового рішення є, серед іншого, день вручення судового рішення під розписку або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Частиною третьою статті 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
Відповідно до пункту 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила) (в редакції чинній на момент розгляду справи) рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.
Згідно з частинами першою, другою статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
При цьому положеннями частин третьої, четвертої статті 284 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відповідно до положень статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуального строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як передбачено частиною першою статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що заочне рішення у даній справі ухвалено 17 вересня 2018 року.
ОСОБА_2 звернулася до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення 19 грудня 2025 року, тобто більш, ніж через шість років після його ухвалення.
Як на підставу перегляду заочного рішення посилалася на те, що вона не була належно повідомлена про час та місце судового розгляду та отримала копію оскаржуваного рішення лише 01 грудня 2025 року.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, встановив, що про час, дату і місце судового засідання, призначеного на 27 серпня 2018 року та 17 вересня 2018 року, відповідачка була повідомлена належним чином завчасно, однак незважаючи на це, в судові засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, не повідомила про причини неявки, відзиву на позовну заяву не подала.
Крім того, заочне рішення суду від 17 вересня 2018 року було направлено за адресою зареєстрованого місця проживання відповідачки рекомендованим поштовим відправленням та відповідачкою (або повнолітній член сім`ї, який проживає разом з нею) отримано 24 вересня 2018 року.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що ОСОБА_2 знала про розгляд цієї справи, тому остання повинна була цікавитися станом її розгляду та, відповідно, могла дізнатися про ухвалення заочного рішення.
Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03 квітня 2008 року).
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).
ЄСПЛ сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, необхідно звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України»).
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Суд першої інстанції встановивши, що відповідачка звернулася із заявою про оскарження заочного рішення через надмірно тривалі строки (більше ніж через шість років) після ухвалення заочного рішення, не обґрунтувавши причини пропуску таких строків, знала про розгляд справи у суді першої інстанції та отримала поштовим відправленням копію заочного рішення у 2018 році, дійшов обґрунтованого висновку, що заявником не обґрунтовано та не доведено належними та допустимими доказами поважних причин пропуску процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.
Доводи відповідачки про те, що вона з 2018 року відповідачка працює за межами України та періодично перетинає Державний кордон України, колегія суддів відхиляє, оскільки на момент розгляду справи ОСОБА_2 перебувала на території України, зокрема з 31 липня 2018 року по 28 серпня 2018 року.
Твердження відповідачки про те, що їй невідомо, чи члени її сім`ї отримували судову кореспонденцію, в тому числі копію заочного рішення, суд апеляційної не бере до уваги, оскільки вручення рекомендованого поштового відправлення у разі відсутності адресата повнолітньому члену його сім`ї узгоджується з вимогами процесуального закону та передбачено Правилами надання послуг поштового зв`язку.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах і не спростовують висновків суду першої інстанції в ухваленому судовому рішенні.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана у вказаній справі ухвала Козівського районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року постановлена в судовому засіданні з дотриманням 126, 127 ЦПК України, а наведенні апелянтом доводи зазначених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного тексту постанови — 20 лютого 2026 року.

Головуючий        О.З. Костів
Судді:         Б.О. Гірський
М.В. Хома