Справа № 161/4755/26 
Провадження № 2/161/3668/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Мазура Д.Г., 
за участі секретаря судового засідання – Дручок О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Страхова компанія ТАС» про відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації), 

ВСТАНОВИВ:

02 березня 2026 позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу(суброгації).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.09.2023 року між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ФГ «СТ РАНЧО» було укладено договір страхування наземного транспорту №АМ.12015323. Предметом договору є страхування транспортного засобу марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 . 
21.09.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю транспортного засобу марки «KIA» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та застрахованого автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 .
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2024 року у справі № 161/8691/24, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується зазначеною постановою суду.
Відповідно до рахунку-фактури №ПІ00000159 від 20.05.2024 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 складає 617475,87 грн..
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «KIA» д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №218921498, виданого АТ СГ «ТАС».
Позивач вказує, що виплатив страхове відшкодування ФОП ОСОБА_2 в розмірі 415242,27 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №00119472
Оскільки, цивільно-правова відповідальністю ОСОБА_1 була застрохована за полісом ОСЦПВ, таким чином АТ СГ «ТАС» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 206800,00грн.
Позивач вважає, що виплата страхового відшкодування складає 415242,27 грн, при цьому страховиком відповідача за полісом покрито лише частину шкоди в розмірі 206800,00 грн, а тому залишок шкоди підлягає стягненню з відповідача.
На підставі наведеного, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача відшкодування в сумі 208442,27 грн та судові витрати по справі.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 березня 2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Крім того, зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення.
Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про визнання позову, в якій просить розгляд справи проводи без його участі. 
У поданій до суду заяві відповідач позовні вимоги про відшкодування шкоди в порядку регресу визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення та погодився із обставинами, викладеними позивачем як підставою заявлених вимог. Будь-яких заперечень щодо розміру шкоди, підстав її відшкодування чи правомірності заявлення регресної вимоги відповідачем не наведено.
Згідно з ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги , з урахуванням викладеного, а також беручи до уваги характер спірних правовідносин щодо відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації), суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.
Судом встановлено, що 25.04.2024 о 18 год. 06 хв. в с. Рованці, вул. Будівельна, 4, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю транспортного засобу марки «KIA» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 .
Винуватцем ДТП є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2024 року у справі № 161/8691/24, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Toyota», д.н.з. НОМЕР_1 , було проведено його огляд, про що було складено акт огляду транспортного засобу, та отримано рахунок-фактуру № ПІ00000159 від 20.05.2024 року, відповідно до якого вартість ремонту склала 617475,87 грн.
На підставі цих документів ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» складено страховий акт № 41308/1 на суму 415242,27 грн, виплату здійснено на рахунок СТО в розмірі 415242,27 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 00119472 від 10 червня 2024 року.
Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «KIA» д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у АТ СГ «ТАС» відповідно до поліса ОСЦПВ № 218921498.
Оскільки винуватцем ДТП визнано ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в АТ СГ «ТАС», позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (суброгації).
За полісом ОСЦПВ № 218921498 АТ СГ «ТАС» виплатило ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 206800,00 грн., що підтверджується довідкою виданою ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».(а.с.53)
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 92 Закону України «Про страхування» страховик за договором страхування зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація).
Отже, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.
Відповідно до ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.
Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.
Отже, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування і правовою підставою її застосування є ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування».
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону № 1961-IV від 01 липня 2004 року) визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром і виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №227/2996/16-ц зазначив: «Аналіз ст. 1194 ЦК України дає підстави для висновку, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, страховик відповідальної особи, яка винна у ДТП, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.»
У постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 Верховний Суд вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Такі законодавчі обмеження встановлені ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.
Таким чином, винуватець ДТП відповідає за завдану шкоду, якщо вона перевищує міру відповідальності страховика або відноситься до сум, які страховик не повинен відшкодовувати, а тому, саме відповідач ОСОБА_1 згідно зі ст. 1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати у порядку суброгації позивачу залишок шкоди у розмірі 208442,27 грн..
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені понесені ним судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір при поданні позовної заяви.
Відповідач визнав позовні вимоги у поданій заяві від 31.03.2026.
Згідно з ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст.142 ЦПК України, у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню з державного бюджету.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 81, 141, 263-265, 274 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Страхова компанія ТАС» про відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації) задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 208442 (двісті вісім тисяч чотириста сорок дві) гривні 27 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору.
Повернути з державного бюджету на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплачений на підставі платіжної інструкції № 158305 від 20.02.2026 судовий збір у розмірі 1664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, код ЄДРПОУ 20782312;
Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Третя особа: Акціонерне товариство «Страхова компанія ТАС». місцезнаходження: 03062, м. Київ, пр-т Берестейський, 65, код ЄДРПОУ 30115243.

Дата складення повного тексту рішення 01 квітня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області Д.Г.Мазур