постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
31 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 607/18500/23
провадження № 51-3679км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Тернопільського апеляційного суду від 16 червня 2025 року у кримінальному провадженні № 22022210000000271 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буцнів Тернопільського району Тернопільської області та мешканця смт. Велика Березовиця того ж району, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2025 року ОСОБА_5 виправдано за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК через відсутність у його діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за таких обставин.
У жовтні 2022 року у ОСОБА_5 виник умисел на придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Так, наприкінці жовтня 2022 року ОСОБА_8 за місцем проживання ОСОБА_5 в смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області залишив у будинку останнього мисливську нарізну гвинтівку «CZ 550» № НОМЕР_1 , яка зареєстрована на ОСОБА_8 , про що повідомив ОСОБА_5 .
На початку березня 2023 року ОСОБА_9 залишив у будинку ОСОБА_5 комбіновану рушницю «SIMSON SUHL» та комбіновану рушницю «FORTUNA-SUHL» зареєстровані за ОСОБА_9 , про що він повідомив ОСОБА_5 .
05 березня 2023 року ОСОБА_10 за місцем проживання ОСОБА_5 передав йому нарізну гвинтівку калібру .308 Win (7.62x51 мм) моделі «MODEL 700» фірми «REMINGTON».
Після передачі йому цієї зброї ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням із вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу почав незаконно зберігати її за місцем свого проживання до її вилучення працівниками поліції під час обшуку 06 березня 2023 року.
При перегляді вироку за апеляційною скаргою прокурора апеляційний суд скасував це рішення та ухвалив новий вирок, яким визнав  ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК і з застосуванням ст. 69 цього Кодексу призначив покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вимоги касаційних скарги та викладені в них узагальнені доводи
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок апеляційного суду та закрити кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що інкриміновані ОСОБА_5 дії не містять обов`язкової ознаки злочину - суспільної небезпечності, а тому не є кримінально караними. Вважає, що дії останнього в частині придбання та зберігання вогнепальної зброї є суспільно корисними і не становлять жодної небезпеки, хоча формально і підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК. При цьому посилається на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судах першої та апеляційної інстанції, які пояснили, що передавали вказану зброю ОСОБА_5 для її налаштування з метою використання в зоні бойових дій.
На думку захисника, дії ОСОБА_5 повністю охоплюються положеннями ст. 43-1 КК, яка є різновидом крайньої необхідності, а тому не є кримінально караним діянням. Вважає правильним висновок суду першої інстанції у вироку про те, що такі дії були вчинені у стані крайньої необхідності для усунення небезпеки збройної агресії Російської Федерації з метою охорони суспільних інтересів та інтересів держави в умовах, коли небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами.
Також вказує на незаконний склад суду при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, оскільки усупереч вимогам статей 395 та 397 КПК було порушено строки передачі апеляційної скарги до апеляційного суду.
Окрім того зазначає, що апеляційний суд безпідставно задовольнив клопотання прокурора про повторне дослідження доказів у справі.
Звертає увагу на наявність підстав для закриття кримінального провадження згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.
З урахуванням зазначеного вважає, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 374 та 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Позиція учасників в суді касаційної інстанції 
У судовому засіданні засуджений та захисник підтримали вимоги касаційної скарги.
Прокурор виступив проти задоволення скарги і просив залишити вирок апеляційного суду без зміни.
Мотиви Суду
Колегія суддів (далі - Суд), заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, дійшла висновку про таке.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з положеннями ст. 438 цього Кодексу Суд не вправі скасувати чи змінити судові рішення через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, і при перегляді судових рішень виходить з обставин встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.
З огляду на ці положення закону при перевірці вироку апеляційного суду колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених цим судом.
Під час апеляційного розгляду справи апеляційний суд встановив, що ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав за місцем проживання чотири одиниці вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу.
На підтвердження встановлених обставин апеляційний суд перевірив досліджені місцевим судом докази, частину яких повторно дослідив за клопотанням прокурора, дав їм належну правову оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку згідно з вимогами ст. 94 КПК і з урахуванням цих доказів ухвалив у справі новий вирок відповідно до положень ст. 420 КПК.
Зокрема, такого висновку апеляційний суд дійшов на підставі: допитаних апеляційним судом показань свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про обставини передачі ними вогнепальної зброї ОСОБА_5 ; досліджених письмових доказів - протоколів: обшуку від 06 березня 2023 року (відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_5 було вилучено 2 комбіновані рушниці та 2 нарізні мисливські рушниці, а також 14 гладкоствольних мисливських рушниць, проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 18 січня та 17 березня 2023 року ( з яких убачається, що ОСОБА_5 тривалий час за місцем свого проживання займається налаштуванням зброї, у тому числі вогнепальної нарізної, яку йому залишають власники зброї, що останній в судах першої та апеляційної інстанції не заперечував); висновків експертів від 27 березня, 05 та 06 квітня 2023 року про те, що вилучені у ОСОБА_5 4 гвинтівки є вогнепальною зброєю; довідки начальника Сектору контрою за обігом зброї ГУНП в Тернопільській області від 07 березня 2023 року, відповідно до якої виявлена під час обшуку у ОСОБА_5 вогнепальна зброя зареєстрована за ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , та інших досліджених доказів, зміст яких детально викладено у вироку апеляційного суду.
Наведені захисником у касаційній скарзі доводи про те, що вилучена у ОСОБА_5 вогнепальна зброя передавалася свідками  ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 для її налаштування з метою використання у зоні бойових дій, а тому його дії є суспільно корисними і не містить обов`язкової ознаки кримінального правопорушення, а саме суспільної небезпечності, не є прийнятними. 
Як обґрунтовано зазначив апеляційний суд у вироку,  ОСОБА_10 є кадровим військовослужбовцем і забезпечений табельною зброєю. Свідок ОСОБА_8 передав зброю ОСОБА_5 наприкінці жовтня 2022 року та не забирав її близько шести місяців і лише під час судового розгляду повідомив, що мав намір передати її Збройним Силам України (далі - ЗСУ). Свідок ОСОБА_9 отримав дозвіл на залишену ним у ОСОБА_5 вогнепальну зброю лише 09 березня 2023 року, що також підтверджує й те, що останній прийнявши у свідка дві одиниці вогнепальної зброї, окрім того, що сам не мав права на придбання та зберігання такої зброї, не встановлював кому вона належить і чи має право особа, яка залишила йому цю зброю, нею користуватися. При цьому апеляційний суд слушно зауважив на те, що всі чотири одиниці вогнепальної зброї вилученої у ОСОБА_5 на час проведення обшуку не були налаштовані до того стану, для налаштування якого, зі слів свідків, вони залишили йому цю зброю. Також вказані свідки при їх допиті в суді апеляційної інстанції не змогли детально пояснити яким чином та в який спосіб вони мали намір передати цю зброю ЗСУ. 
Умотивовано спростував апеляційний суд і висновок суду першої інстанції у вироку та твердження сторони захисту про те, що дії ОСОБА_5 повністю охоплюються положеннями ст. 431 КК, яка є різновидом крайньої необхідності, а тому такі дії не є кримінально караними. 
З цього приводу апеляційний суд у вироку правильно зазначив, що відповідно до вимог цієї норми, передбачене кримінальним законом діяння не визнається кримінальним правопорушенням лише за умови, коли дії особи були безпосередньо спрямовані на відсіч та стримування збройної агресії з метою усунення конкретної існуючої загрози. Водночас на території Тернопільській області з часу введення воєнного стану не велися і не ведуться активні бойові дії, які би викликали необхідність у застосуванні нарізної вогнепальної зброї, навіть за умови підтвердження версії сторони захисту, що передача такої зброї у березні 2023 року підрозділам ЗСУ була необхідна для підтримання обороноздатності держави та стримування збройної агресії Російської Федерації.
За таких обставин апеляційний суд, не заперечуючи виключної суспільної корисності діяльності ОСОБА_5 щодо виконання робіт по налаштуванню зброї та його професійної допомоги військовим підрозділам, які стримують збройну агресію Росії, дійшов обґрунтованого висновку про те, що придбання та зберігання засудженим нарізної вогнепальної зброї за місцем проживання в даній ситуації не відповідало обстановці відсічі та стримуванню агресії і не охоплювалось виправданим ризиком та бойовим імунітетом, у зв`язку з чим відсутні підстави стверджувати, що дії останнього підпадають під положення ст. 431 КК.
Доводи захисника у скарзі про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК не є прийнятними.
Як убачається зі змісту вироку, ці доводи були предметом перевірки в суді апеляційної інстанції, який їх умотивовано відхилив.
Зокрема апеляційний суд вказав, що за змістом вказаної норми кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
За правилами п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК досудове розслідування в справі повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
У цьому провадженні ОСОБА_5 15 серпня 2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК. 25 та 26 вересня 2023 року засудженому та захисникам було надано доступ до матеріалів кримінального провадження, а 27 вересня 2023 року обвинувальний акт у справі надійшов на розгляд до Тернопільського міськрайонного суду, тобто у межах визначеного законом строку.
З приводу доводів захисника в скарзі про порушення судом вимог ч. 1 ст. 397 та п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК, яке полягає у тому, що суд першої інстанції направив матеріали кримінального провадження до апеляційного суду в межах строку апеляційного оскарження, що, на його думку, призвело до визначення незаконного складу суду, колегія суддів зазначає наступне. 
Положеннями кримінального процесуального закону визначено процедуру відводу судді від участі в розгляді справи, у неупередженості якого сторона має сумніви.
Відтак, сторона захисту не була позбавлена можливості заявити відвід складу суду в суді апеляційної інстанції у порядку, передбаченому ст. 75 КПК, однак таким правом не скористалася, що свідчить про те, що сумнівів у неупередженості визначеного складу колегії суддів вона не мала.
Матеріали кримінального провадження та зміст касаційної скарги не містять також і відомостей про те, що сторона захисту протягом апеляційного розгляду зверталася до правоохоронних органів з приводу можливих неправомірних дій працівників апеляційного суду щодо втручання в автоматизовану систему документообігу.
З урахуванням зазначеного Суд не вбачає підстав вважати, що ця обставина якимось чином вплинула або могла вплинути на законність оскаржуваного рішення. 
Отже доводи захисника в цій частині також є безпідставними.
Вирок апеляційного суду є належним чином обґрунтованим та вмотивованим і за змістом відповідає вимогам статей 370 та 420 КПК.
Під час його перевірки судом касаційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких можуть бути зміна чи скасування судового рішення.
Тому підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського апеляційного суду від 16 червня 2025 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді : 

____________________ __________________ ___________________ 
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3