КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2026 року м.Київ № 320/7146/26
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І., розглянувши в електронній формі у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд звернувся ФОП ОСОБА_1 з позовом до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження № 80017894 від 19.01.2026.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що постанова Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві про відкриття виконавчого провадження № 80017894 від 19.01.2026 року прийнята за відсутності правових підстав, оскільки рішення Державного агентства України Плейсіті від 05.09.2025 № 78-Р, на підставі якого відкрито виконавче провадження, оскаржується позивачкою до суду та, на її думку, не набрало законної сили. У зв`язку з цим позивачка вважає, що зазначене рішення не може бути виконавчим документом та не підлягає примусовому виконанню, а тому постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву.
Третя особа, Державне агентство України Плейсіті, у письмових поясненнях заперечує проти задоволення позову та зазначає, що рішення від 05.09.2025 № 78-Р про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансової санкції у розмірі 4 800 000 грн за порушення вимог законодавства про рекламу було прийнято у межах наданих законом повноважень. Агентство вказує, що станом на момент звернення до органу державної виконавчої служби відсутня була інформація про відкриття судом провадження щодо оскарження цього рішення у передбачений тримісячний строк, тому воно набуло статусу виконавчого документа та підлягало примусовому виконанню. У зв`язку з цим третя особа вважає відкриття виконавчого провадження правомірним та просить відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Судом встановлено, що рішенням Державного агентства України Плейсіті від 05.09.2025 № 78-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ФОП ОСОБА_1 » до позивачки застосовано фінансові санкції.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом про його оскарження, якому присвоєно № 320/62797/25.
Разом з тим 16.01.2026 до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява Державного агентства України Плейсіті про примусове виконання зазначеного рішення.
На підставі поданої заяви та виконавчого документа державним виконавцем 19.01.2026 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 80017894.
У подальшому, 21.01.2026 року державним виконавцем прийнято постанови про арешт коштів та майна боржника.
Про відкриття виконавчого провадження та застосування заходів примусового виконання позивачка дізналася 21.01.2026 після отримання повідомлення від банківської установи про накладення арешту на її рахунки, а також з інформації, отриманої через електронний сервіс державних послуг «Дія».
Вважаючи, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження прийнята без належних правових підстав, позивачка звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом №1404-VІІІ.
Згідно з статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 статті 5 Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Частинами першою, третьою статті 4 Закону визначені такі вимоги до виконавчого документа: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).
Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частини п`ята статті 26 Закону).
Із процитованого видно, що виконавець повертає без прийняття виконавчий документ із виключних підстав, зокрема, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили. При цьому в разі надходження виконавчого документа виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Судом встановлено, що на рішенні Державного агентства України Плейсіті від 05.09.2025 № 78-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ФОП ОСОБА_1 » було проставлено відмітку про набрання законної сили 06.12.2025.
А отже за наявності відповідної відмітки та відсутності інших підстав для повернення рішення не пізніше наступного дня виконавець мав відкрити виконавче провадження.
Суд зазначає, що предметом спору є саме постанова державного виконавця стосовно відкриття виконавчого провадження, відтак, оцінка судом надається лише стосовно правомірності дій державного виконавця, а не діям Державного агентства України Плейсіті щодо несвоєчасного направлення копії цього рішення позивачу, проставлення відмітки про набрання рішенням законної сили та направлення рішення на виконання.
Стосовно аргументів позивача, а саме, що рішення Державного агентства України Плейсіті від 05.09.2025 № 78-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ФОП ОСОБА_1 » не набрало законної сили на момент відкриття виконавчого провадження та оскаржено в судовому порядку, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.5-7 ст. 58 Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор рішення Уповноваженого органу про застосування до організатора азартних ігор фінансових санкцій (штрафів), передбачених цим Законом, може бути оскаржене у судовому порядку відповідно до законодавства протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.
У разі якщо протягом трьох місяців з дня набрання законної сили рішенням Уповноваженого органу про застосування до організатора азартних ігор фінансових санкцій (штрафів) організатор азартних ігор письмово не повідомив Уповноважений орган про добровільне виконання рішення і воно не було оскаржене у судовому порядку, таке рішення визнається виконавчим документом, підлягає оформленню відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та передається до органів державної виконавчої служби для примусового виконання згідно із законом.
У разі якщо рішення Уповноваженого органу про застосування до організатора азартних ігор фінансових санкцій (штрафів) протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили оскаржене в судовому порядку та адміністративним судом відкрите провадження у справі про його оскарження, таке рішення визнається виконавчим документом з дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням у цій справі.
Суд при вирішенні спору враховує висновки Верховного Суду у постанові від 06.05.2020 у справі №815/6844/17 відповідно до яких органи ДВС і приватні виконавці у силу Закону України «Про виконавче провадження» не наділені повноваженнями перевірки факту оскарження відповідної постанови (виконавчого документу) в судовому порядку, перевірки правильності заповнення найменувань сторін виконавчого провадження тощо. Отримавши виконавчий документ, державний виконавець обтяжений обов`язком винести постанову про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня.
При цьому, суд зауважує, що оскарження вказаного рішення в судовому порядку не зупиняє його виконання, а у державного виконавця відсутній обов`язок встановлений законодавством, перевіряти наявність відповідного судового провадження.
З урахуванням вищевказаних обставин, беручи до уваги, що підстав для повернення рішення Державного агентства України Плейсіті від 05.09.2025 № 78-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ФОП ОСОБА_1 » із урахуванням відмітки про набрання законної сили у виконавця не було, постанова про відкриття провадження від 19.01.2026 №80017894 є правомірною та не підлягає скасуванню.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Лисенко В.І.