Справа № 161/3328/26 
Провадження № 2/161/3253/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого – судді Черняка В.В.,
за участю секретаря судових засідань – Колісник А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. 
В обґрунтування позову вказує, що з 21.08.2015 року по 18.09.2024 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилась донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей в добровільному порядку не надає. 
З огляду на наведене, зважаючи на те, що ОСОБА_2 є працездатною особою, позивач просить суд увалити рішення про стягнення з неї на його користь аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частки доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Позивач в письмовій заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підтримав у повному обсязі.
Відповідач в письмовій заяві повністю визнала позов, просила здійснювати розгляд справи без її участі. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2015 року по 18.09.2024 року (а.с.5-6).
Від спільного шлюбу у мають доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12). Дитина проживає разом з батьком (а.с.13), що визнається сторонами.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
При цьому у частині другій статті 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік» встановлено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2817 гривень , дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого стану здоров`я дитини. Позивач доказів протилежного суду не надав.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є особою працездатного віку, доказів наявності існування у неї інших утриманців не надано. 
Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів, суд не знаходить.
В сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та зобов`язана згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати доньку.
На підставі наведеного, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, її вік, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, яка є жінкою працездатного віку та її матеріальне становище, її заяву про визнання позову, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
На думку суду, з врахуванням загальних витрат на дитину, які на даний час несе позивач, такий розмір аліментів не є надмірним та буде достатнім для забезпечення її гармонійного фізичного та соціального розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України. 
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 263, 255, 268, 430 ЦПК України, статтями 180, 181 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 лютого 2026 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одну) грн. 20 коп.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць – допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст судового рішення складено 17 березня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        В.В. Черняк