Справа № 297/2576/25
2/301/40/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" квітня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатськоїобласті в складі:
головуючої судді Бобик О.І.,
за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кам`янської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Кам`янської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради, державних актів на право власності на земельну ділянку, зобов`язання припинити дії та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням виконкому Арданівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області №84 від 27 квітня 2012 року відповідачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку, а рішенням виконкому Арданівської сільської ради №107 від 27 червня 2012 року передано у власність земельну ділянку площею 0.15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та для ведення особистого селянського господарства площею 0,3927 га.
При виготовленні технічної документації на земельну ділянку відповідача були внесені недостовірні дані щодо меж земельної ділянки, а тому землевпорядна організація, яка виконувала роботи з підготовки до видачі державного акту на право власності на земельну ділянку, додала до неї частину земельної ділянки, яка знаходиться у його користуванні.
У подальшому відповідач оформив на свою земельну ділянку державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 145555 площею 0,3927 га, кадастровий номер 2111980400:10:001:0001 від 25.12.2012 та серії ЯК №646496, площею 0,1500 га, кадастровий номер 2121980400:10:001:0002 від 12.10.2012, за адресою АДРЕСА_1 , видані на підставі рішення 11 сесії 6 скликання №107.
Зазначає, що ОСОБА_2 купив домогосподарство у громадянки ОСОБА_3 у 1998 році. При будівництві будинку АДРЕСА_2 при попередньому власникові огорожі між домогосподарствами не було і межа проходила по задній стіні будинку АДРЕСА_2 . Але після оформлення державних актів на земельні ділянки відповідач у його відсутність самовільно встановив металічний стовп, зайшовши на межу його земельної ділянки більше, ніж на 0,8 метра, а саме побудував огорожу на новій межі, зруйнував в?їзні ворота до господарства №98 і подвір?я, що є перешкодою у користуванні його домогосподарством при доставлянні води, дров, сільськогосподарської продукції, заїзду швидкої медичної допомоги, пожежної техніки тощо.
Вказує, що він вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 , Арданівської сільської ради Іршавського району (правонаступником якої є Кам`янська сільська рада Берегівського району), третьої особи без самостійних вимог Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області в особі відділу в Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, про визнання недійсними та скасування рішення сільської ради, державних актів на право власності на земельну ділянку, їх реєстрацію, встановлення межових знаків та зобов`язання вчинити дії і судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у задоволенні його позову відмовлено. Під час розгляду справи в апеляційному суді було отримано додаткові докази, а саме: висновок експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи № Е-01/2023 від 20.02.2023 та висновок експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи № Е-01/2023 від 17.08.2023, згідно яких установлення ОСОБА_2 перед своїм будинком металевої огорожі відбулося з порушенням норми мінімальної ширини смуги руху для житлової вулиці, наведеної у таблиці 5.2 ДБН B.2.3.-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів». Про порушення вказаних норм ДБН він дізнався з постанови апеляційного суду.
З урахуванням вищенаведеного ОСОБА_1 просив суд:
- визнати недійсним та скасувати рішення 10 сесії 6-го скликання Арданівської сільської ради від 27 квітня 2012 року № 84 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації з землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 мешканця АДРЕСА_2 »;
- визнати недійсним та скасувати рішення 11 сесії 6-го скликання Арданівської сільської ради від 27 червня 2012 року №107 «Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 »;
- зобов`язати ОСОБА_2 припинити дії, які порушують право ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою та відновити становище, яке існувало до порушення, а саме: демонтувати на відрізку 24,84 м. ділянки позаду житлового будинку №99, від центральної дороги до котельні металеву огорожу по лінії зміщеної межі та встановити від`їзні ворота до будинку АДРЕСА_1 на попереднє місце та відновити порушений стан земельної ділянки;
- визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 145555 площею 0,3927 га, кадастровий номер 2111980400:10:001:0001 від 25.12.2012;
- визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №646496, площею 0,1500 га, кадастровий номер 2121980400:10:001:0002 від 12.10.2012;
- визнати місце розташування межі між дворогосподарствами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 по стіні будинку гр. ОСОБА_2 ..
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.08.2025 вказану цивільну справу передано за підсудністю до Іршавського районного суду Закарпатської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2025 визначено головуючою суддею у вищевказаній справі Бобик О.І.
Ухвалою Іршавського районного суду від 01.10.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кам`янської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області в частині позовних вимог про визнання недійсними та скасування рішень сесії Арданівської сільської ради, зобов`язання припинити дії та зобов`язання вчинити дії. 
Ухвалою Іршавського районного суду від 01.10.2025 відкрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку та призначено підготовче судове засідання.
Представником третьої особи Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області подано письмові пояснення, які просить врахувати при ухваленні рішення, розгляд справи провести без участі представника. 
Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Вказує, що ОСОБА_1 вже неодноразово звертався до суду з аналогічними позовами починаючи з 2014 року, отже позивач знав про порушення своїх прав. Зазначає, що позивач обґрунтовує позовні вимоги висновками експерта від 20.02.2023 року, 17.08.2023 року, однак такі висновки позивач повинен був надавити суду в якості доказів у справах 301/2275/14-ц, №301/2885/19, №301/552/20 у трирічний строк з 2014 року, яким є 2017 рік, тобто у межах строків позовної давності.
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 23.02.2026 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні 24.03.2026 позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. 
Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні 24.03.2026 позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та поясненнях щодо строків давності, і просив такі задовольнити. Зазначив, що позивачем строки звернення до суду не пропущені, оскільки про порушення свого права він дізнався із висновку експерта від 20.02.2023 року під час апеляційного розгляду справи. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник відповідача ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Представник відповідача Кам`янської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника.
Представник третьої особи Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, прохальна частина пояснень містить клопотання про розгляд справи без участі предстаника.
Заслухавши позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .
Із виписки з погосподарської книги від 24.12.2019 слідує, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , орієнтовною площею становить 0,1500 га, закріплена за домогосподарством та знаходиться у користуванні (згідно рішення сесії Арданівської сільської ради №371 від 26.11.2014).
Земельна ділянка закріплена за дворогосподарством та знаходиться у користуванні для ведення особистого селянського господарства в с. Дунковиця, орієнтовною площею 0,4400 га (згідно рішення сесії Арданівської сільської ради №372, 373 від 26.11.2014).
Земельна ділянка, на якій розміщено будинок позивача, межує із земельною ділянкою ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішенням виконкому Арданівської сільської ради Іршавського району Закарпатської області №84 від 27 квітня 2012 року відповідачу надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку (а.с. 35).
Рішенням виконкому Арданівської сільської ради №107 від 27 червня 2012 року затверджено зазначену технічну документацію й передано у власність земельну ділянку площею 0.15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства площею 0,3927 га за адресою: АДРЕСА_1 ( а. с. 37).
У подальшому ОСОБА_2 отримав на земельні ділянки державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 145555 площею 0,3927 га, кадастровий номер 2111980400:10:001:0001 від 25.12.2012 року та серії ЯК №646496, площею 0,1500 га, кадастровий номер 2121980400:10:001:0002 від 12.10.2012 року, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 38,39).
Згідно висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи № Е-01/2023 від 20.02.2023, у відповідності до технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності земельної ділянки, яка розроблена ПТТ «ЗЕМ-СЕРВІЗ» та видана гр. ОСОБА_2 , на земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2121980400:1:001:0001, така має загальну площу 0,3927 га.
Ділянка межує з наступними землекористувачами/землевласниками:
від А до Б - земельна ділянка ОСОБА_1 ;
від Б до В - земель Б до В земельна ділянка ОСОБА_2 ;
від В до Г - земельна ділянка ОСОБА_7 ;
від Г до А - землізаг. Користування (польова дорога).
У відповідності до технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності земельної ділянки, яка розроблена ПП «ЗЕМ-СЕРВІЗ» та видана гр. ОСОБА_2 , на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер 2121980400:1:001:0002, така має загальну площу 0,15 га, складну конфігурацію.
Ділянка межує з наступними землекористувачами/землевласниками:
від А до Б - земельна ділянка гр ____;
від Б до В - землі заг. користування;
від В до Г - земельна ділянка ОСОБА_7 ;
від Г до А - земельна ділянка гр. ОСОБА_2 ..
У відповідності до план-схеми меж земельних ділянок за адресою АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , ширина ділянки за адресою АДРЕСА_3 в межах старих межових знаків становила 12,52 м. Тобто вказаною схемою визначено, що до зміни межових знаків, ширина ділянки становила 12,52 м.
Далі, шляхом встановлення дворогосподарством № 99 огорожі у відповідності до виготовленої технічної документації, ширина фасадної частини земельної ділянки АДРЕСА_3 , зменшилася на 0,64м.
Фактична відстань між фасадними (огорожа перед будинком, що відділяє будинковолодіння від вулиці) новими межовими знаками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 після перенесення огорожі власниками будинковолодіння АДРЕСА_2 , становить 11,88 м і не відповідає попереднім межовим знакам, дані щодо яких відображені в план-схемі, яка виготовлена інженером-землевпорядником ОСОБА_8 , на довжину 0,64 м (у фасадній частині земельної ділянки).
Фактична відстань від будинку АДРЕСА_1 до огорожі з будинком АДРЕСА_2 становить 2,10 м, що не забезпечує мінімальну ширину проїзду до будинку АДРЕСА_1 , яка передбачена таблицею 5.2. ДБН В.2.3.-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів» та повинна становити 2,75 м (а.с.47-56).
Згідно висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи № Е-01/2023 від 17.08.2023 фактична довжина новоствореної огорожі між дворогосподарствами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 становить 28,5 м (а.с. 40-43).
Отже, позивачем доведено захоплення відповідачем його земельної ділянки по ширині 0,64 м. та по довжині 28,5 м., що призвело до зменшення проїзду до подвір`я будинку із 2,75 м. до 2,10 м., що суперечить як вимогам норм земельного законодавства так і вимогам ДБН В.2.3.-5:2018 «Вулиці та дороги населених пунктів».
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. 
Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Разом з тим відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності.
У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
За частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3 та 4 статті 267 ЦК України).
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо встановить, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами сплинула, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц і від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73)).
Як встановлено судом, ОСОБА_1 раніше вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління Держземагенство в Іршавському районі, Арданівська сільська рада Іршавського району про визнання недійсними та скасування державних актів на землю, зобов`язання вчинити дії і ухвалою Іршавського районного суду від 31 жовтня 2014 року вказану позовну заяву залишено без розгляду.
Крім того ОСОБА_9 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Головне управління Держземагенства в Іршавському районі Закарпатської області, Арданівська сільська рада Іршавського району Закарпатської області про визнання недійсними та скасування рішень сесії Арданівської сільської ради, державних актів на право власності на земельну ділянку, їх реєстрацію, встановлення межових знаків та зобов`язання вчинити певні дії і ухвалою Іршавського районного суду від 26 грудня 2019 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.
Крім того ОСОБА_9 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 та Відділу в Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, третя особа Камянська сільська рада Іршавського району про визнання недійсними та скасування рішень органу місцевого самоврядування, державних актів на право власності на земельну ділянку, їх реєстрацію, встановлення межових знаків та зобов`язання вчинити дії і ухвалою Іршавського районного суду від 02 квітня 2020 року вказану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.
Також у січні 2021 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Арданівської сільської ради Іршавського району (правонаступником якої є Камянська сільська рада Берегівського району), третьої особи без самостійних вимог Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області в особі відділу в Іршавському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, про визнання недійсними та скасування рішення сільської ради, державних актів на право власності на земельну ділянку, їх реєстрацію, встановлення межових знаків та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Іршавського районного суду 17 травня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року рішення Іршавського районного суду 17 травня 2021 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності (а.с. 12-26).
Ухвалою Іршавського районного суду від 01.10.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Камянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області в частині позовних вимог про визнання недійсними та скасування рішень сесії Арданівської сільської ради, зобов`язання припинити дії та зобов`язання вчинити дії, на підставі п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України у зв`язку з тим, що є таке, що набрало законної сили, рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Ухвалою Іршавського районного суду від 01.10.2025 відкрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, оскільки згідно вищенаведених судових рішень такі позовні вимоги не були вирішені по суті, а повернення позовної заяви чи залишення її без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду із такою заявою.
Як зазначено у частині 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
При перегляді даної справи, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), який неодноразово наголошував, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»)».
У пункті 137 рішення у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine) від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11, Європейським судом з прав людини було зазначено наступне: «Суд вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), пункт 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень».
Отже, моментом з якого ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав щодо спірної земельної ділянки є 2014 році, однак з позовом звернувся до суду тільки в 2025 році, що вказує на порушення строків позовної давності останнім і позивач не просив поновити йому такі.
Суд відхиляє доводи позивача та його представника про те, що строки давності позивачем не пропущені, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався лише з матеріалів висновку експерта за результатами проведеної земельно-технічної експертизи від 20.03.2023 року №Е-01/2023 під час розгляду його скарги апеляційним судом, так як про порушення своїх прав щодо спірної земельної ділянки він знав у 2014 році. Також встановлення судом апеляційної інстанції під час розгляду справи певних обставин, не є підставою для пред`явлення позивачем до суду першої інстанції нового позову.
У зв`язку з наведеним у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити з підстав пропуску строку позовної давності.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 2422,40 грн слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, 

у х в а л и в 

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кам`янської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 03.04.2026. 

Суддя Іршавського
районного суду: О. І. Бобик