604/322/26 
3/604/126/26 

ПОСТАНОВА
іменем України

03 квітня 2026 року селище Підволочиськ
Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від ВЧ НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст.172-11 Кодексу України про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2026 року солдат ОСОБА_1 вибув у відпустку на термін на 15 діб та 02 доби для проїзду до місця проведення відпустки та назад з 08 лютого 2026 року по 24 лютого 2026 року. 
24 лютого 2026 року солдат ОСОБА_1 повинен був прибути назад на службу у пункт постійної розташування 2 взводу охорони 3 роти охорони 5 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , який розташований в АДРЕСА_2 .
24 лютого 2026 року о 21:30 під час перевірки особового складу, тимчасово виконуючим обов`язки командира 2 взводу охорони 3 роти охорони 5 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_2 у розташуванні підрозділу.
В телефонній розмові солдат ОСОБА_3 повідомив, що прибуде у пункт дислокації через дві доби, причину свого неповернення з частини щорічної основної відпустки військовослужбовець пояснити не зміг. 
Солдат ОСОБА_1 27 лютого 2026 року самостійно прибув у пункт постійної розташування 2 взводу охорони 3 роти охорони НОМЕР_2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 . документів, які б надавали військовослужбовцю право перебувати за межами розташування після завершення відпустки, не було надано.
Враховуючи вищенаведене. солдат ОСОБА_1 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, порушив вимоги статей 11, 12, 16, 17, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог Голови Адміністрації Держспецтрансслужби. командира військової частини НОМЕР_1 . щодо дотримання статутного порядку, недопущення порушень військової дисципліни під час воєнного стану та самовільно залишив частину на термін до трьох діб, тобто вчинив правопорушення передбачене за ч.3 ст.172-11 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що вину у скоєнні правопорушення він визнає за вказаних у протоколі обставин. Просив призначити йому покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.3 ст.172-11 КУпАП. Крім того просив звільнити його від сплати судового збору, оскільки він є діючим військовослужбовцем.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів. Положеннями статті 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Допустимість доказів це придатність їх для використання у адміністративному процесі за формою, на відмінну від їх належності придатність для використання за змістом.
Частиною 2 статті 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
За вимогами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до диспозиції ч.3 ст.172-11 КУпАП адміністративним правопорушенням вважається, самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Суб`єктами даного адміністративного правопорушення є військовослужбовці.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП є порядок проходження військової служби.
З об`єктивної сторони правопорушення, зокрема, полягає у нез`явленні військовослужбовця з відрядження тривалістю до десяти діб.
Факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення, окрім визнання ним своєї вини, підтверджується також зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
- протоколом в/ч НОМЕР_1 №115 про військове адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 172-11 Кодексу України про адміністративні правопорушення;
-витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №21-1 від 19 березня 2022 року, №31-1 від 29 березня 2022 року та №3 від 26 вересня 2024 року. 
-письмовими поясненнями сержанта-командира 1 відділення охорони 2 взводу охорони 3 роти охорони 5 батальйону охорони;
-наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №213 від 26 лютого 2026 року (про призначення службового розслідування);
-письмовою доповіддю про неповернення з щорічної основної відпустки військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації (на особливий період) війсьткової частини НОМЕР_1 ;
-наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №157 від 07 березня 2026 року (про закінчення службового розслідування);
Відповідно статті 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-Х від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з чим на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.
Під час проходження військової служби військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_1 відповідно до положень Військової присяги та вимог Статутів Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою.
В діях солдата ОСОБА_1 по даному факту вбачаються ознаки умисних дій, так як він свідомо не з`явився вчасно без поважних причин з відпустки до місця проходження військової служби.
Докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-11 КУпАП є повними, безсумнівними, належними та допустимими, такими, що доповнюють одне одного, оскільки, відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, а також є такими, що зібрані в порядку, встановленому законом.
Доказів поважності невчасного з`явлення до місця проходження служби ОСОБА_1 на розгляд суду не надано.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 172-11 КУпАП - нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб.
Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
Обставин, що пом`якшують відповідальність та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення суддею не встановлено.
Під час вирішення питання щодо накладення стягнення, суд виходить не з принципу формального підходу до вирішення справи, а саме з необхідності забезпечення судом уникнення порушень прав і свобод інших громадян, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, а тому, притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності є виправданим, оскільки його вина є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».
Суд бере до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, характер та обставини адміністративного правопорушення, також суд враховує майновий стан порушника (працевлаштований), ступінь його вини, те, що останній до адміністративної відповідальності притягується вперше, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, тому вважає за необхідне накласти стягнення у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Таке покарання за своїм видом та мірою відповідає завданню та меті накладення адміністративного стягнення і є необхідним й достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративні правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення.
Проте, враховуючи, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, суд не вбачає підстав для стягнення судового збору з ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.40-1, ч. 3 ст. 172-11, 283, 284, 287, 326-328 КУпАП, п.12 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від сплати судового збору на підставі п.12 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. (Реквізити для сплати штрафу: (Отримувач коштів: ГУК у Тернопільській області/тг смт. Підволочиськ, код класифікації доходів: 21081100; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; МФО – 899998, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA638999980313000106000019677).
У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: 1) подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 2) витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Б. Сташків