Єдиний унікальний номер: 378/281/26 
Провадження № 2-а/378/5/26  

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20.04.2026 року   Ставищенський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді    Марущак Н. М., 
за участю секретаря   Гончарук Ю. С.,
представника позивача  Федь М. М.,
представника відповідача  Цимбалюка А. Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ставищенського районного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До суду з вказаним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (в редакції після усунення недоліків на виконання ухвали суду) (а. с. 19 - 21) звернулась ОСОБА_1 , посилаючись на те, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ставищенської селищної ради від 23.02.2026 року її (позивачку) визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно вказаної Постанови 27.01.2026 о 20 год. 20 хв. в селищі Ставище по вул. Цимбала Сергія, 41-Б, заступником керуючої ТОВ «Вигідна покупка» магазину «Аврора» було допущено порушення благоустрою та державні стандарти, а саме здійснювалося освітлення зовнішньої реклами в магазині «Аврора» у вечірній час з порушенням вимог ст. 29 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та заходи передбачені п. 5.
Вказана Постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 968314 від 28.01.2026, складеного ПОГ сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Ткачуком В. В. за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. На вказаний Протокол нею (позивачкою) було подано письмове заперечення (пояснення), які ніяким чином не були враховані та їм не була надана правова оцінка органом, що розглядав справу про адміністративне правопорушення.
З вищезазначеною Постановою сторона позивача не погоджується та вважає, що немає підстав для її (позивачки) притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Діяння, зазначені у Постанові та Протоколі, не можуть розцінюватися як порушення правил благоустрою населеного пункту та, відповідно, кваліфікуватися за ст. 152 КУпАП у зв`язку з тим, що Розпорядження КМУ № 1391-р від 09.12.2025 не є документом, що встановлює державні стандарти, норми і правила у сфері благоустрою населених пунктів, правила благоустрою територій населених пунктів; Правила благоустрою території сіл та селища Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області не містять заборони на вчинення діяння, яке описане у Протоколі та Постанові. Стаття 29 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» та інші статті цього закону також не містять норм, які б визначали як порушення діяння, передбачене у вищезазначених Постанові та Протоколі.
Зокрема ст. 29 вищезазначеного закону закріплює обов`язок виключно власників об`єктів благоустрою забезпечувати освітлення цих об`єктів відповідно до вимог норм і правил та забезпечувати утримання, належного функціонування та збереження освітлювальних приладів на території об`єктів благоустрою, впроваджувати енергозберігаючі технології та обладнання.
Разом з тим, освітлення реклами та/або вивіски не являється освітленням об`єкта благоустрою, а ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» не є власником об`єкта благоустрою, який треба було б освітлювати. Щодо енергозберігаючих технологій та обладнання, то ні у Протоколі, ні у Постанові про це взагалі нічого не зазначено. 
Строк на подачу позову нею (позивачкою було пропущено з поважних причин, оскільки вона не була присутньою під час розгляду справи, а постанова не була надіслана їй поштою, тому була витребувана нею особисто і надана їй у приміщенні селищної ради 10.03.2026 без супровідного листа. У зв`язку з викладеним представником позивачки - Федь М. М. 18.03.2026 направлено відповідачу відповідний адвокатський запит, на який відповіді ще не отримано. Разом із позовною заявою, поданою в новій редакції на виконання ухвали суду від 16.03.2026, представником позивачки - Федь М. М. подано заяву про поновлення строку на подання позову.
Позивач просить суд:
- поновити строк на подання адміністративного позову,
- скасувати вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення та стягнути на її користь витрати по сплаті судового збору (а. с. 19 - 21).
Ухвалою судді Ставищенського районного суду Київської області від 23.03.2026 року поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду із вказаним позовом та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи визначено за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. 268 КАС України (а. с. 45 - 46).
Представник позивача Федь М. М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові та відповіді на відзив (а. с. 70 - 71), зазначивши, що доводи, зазначені представником відповідача у відзиві, ніяким чином не спростовують аргументів, поданих у позовній заяві, Також у відзиві на позовну заяву наявні посилання на певні позиції судів у подібних справах, при цьому, суть справ у цих рішеннях не збігаються із наявними обставинами справи. Як і було зазначено у позовній заяві Розпорядження КМУ № 1391-р від 09.12.2025 «Про заходи щодо забезпечення постачання електричної енергії протягом осінньо-зимового періоду 2025/26 року» не є документом, що встановлює державні стандарти, норми і правила у сфері благоустрою населених пунктів, правила благоустрою територій населених пунктів. Доказом цього є відсутність посилання на ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» в описовій чи будь- якій інші частині вищезазначеного Розпорядження. Дане Розпорядження КМУ не встановлює обов`язків для суб`єктів господарювання, а тому позивачка і загалом ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» не можуть нести відповідальності за його порушення. Не зважаючи на викладене, позивачкою та загалом ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» не порушувався пункт 5 Розпорядження КМУ № 1391-р хоча б у зв`язку із тим, що магазином «Аврора мультимаркет» було освітлено не зовнішню рекламу, а вивіску магазину, освітлення якої також не являється і елементом вуличного освітлення. Зазначення статті 29 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» в оспорюваній постанові вказує на те, що цей нормативний акт врахований адміністративною комісією при прийнятті рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності. Разом з тим, зазначена стаття та інші статті цього закону не містять норм, які б визначали як порушення діяння, вказане у постанові. При цьому Розпорядження КМУ № 1391-р має нижчу юридичну силу та ніяким чином не пов`язане із вищевказаним законом. Позивачка не може бути суб`єктом правопорушення, зазначеного в оспорюваній постанові тому, що вона відповідно до посадової інструкції не мала та не має відповідних повноважень на здійснення дій щодо увімкнення чи вимкнення освітлення вивіски, працювала і працює наразі в ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» в магазині «Аврора мультимаркет» на посаді продавця-консультанта та не мала ніяких керівних повноважень. 
Представник відповідача Цимбалюк А. Ю. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов (а. с. 56 - 58) з посиланням на те, що постановою адміністративної комісії від 23.02.2026 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 968314 від 28.01.2026, складеного ПОГ сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції Ткачуком В. В. Благоустрій територій включає не тільки фізичний стан території, але і режим використання ресурсів та дотримання обмежень встановлених органами влади, забезпечення балансу публічних інтересів. Розпорядження КМУ № 1391-р від 09.12.2025 є актом індивідуально-нормативного характеру, підлягає обов`язковому виконанню, встановлює обов`язкові для виконання заходи щодо економії електроенергії, є актом органу виконавчої влади, обов`язковим до виконання на відповідній території та підлягає врахуванню при здійсненні господарської діяльності. Недотримання таких заходів розцінюється як порушення правил благоустрою в частині раціонального використання ресурсів. Діяльність, яка призводить до надмірного або необґрунтованого використання електроенергії, може розглядатися як порушення вимог благоустрою. Притягнення до відповідальності є правомірним у випадках, коли порушуються встановлені органами влади режими обмеження споживання енергоресурсів, навіть якщо вони прямо не дублюються у місцевих правилах благоустрою. В умовах енергетичних обмежень такі акти є складовою регулювання благоустрою, оскільки впливають на функціонування інфраструктури, освітлення населених пунктів, безпеку та життєдіяльність громади. Відсутність прямої заборони не означає дозволеність дій. Суди виходять із того, що у період спеціальних режимів (енергетичних обмежень) суб`єкти господарювання зобов`язані діяти добросовісно та розумно. Надмірне використання електроенергії (зокрема для рекламного освітлення) визнається порушенням встановленого порядку. У період, коли було вчинено правопорушення, діяв спеціальний режим енергозабезпечення, спрямований на захист критичної інфраструктури, стабільність електропостачання, безпеку населення. Зовнішня реклама, її розміщення та освітлення є частиною використання селищного простору та впливають на зовнішній вигляд території тому відповідно, дії, пов`язані з освітленням реклами, підпадають під сферу благоустрою. Освітлення зовнішньої реклами є елементом використання території населеного пункту, впливає на стан благоустрою та енергоспоживання та повинно здійснюватися з урахуванням встановлених обмежень. Доводи позивача щодо відсутності у неї статусу належного суб`єкта адміністративної відповідальності є безпідставними. З матеріалів справи вбачається, що позивач обіймала посаду заступника керуючого магазину та здійснювала організацію діяльності об`єкта, контролювала режим роботи магазину, забезпечувала функціонування обладнання, у тому числі освітлення, відповідала за дотримання вимог чинного законодавства у процесі господарської діяльності, відповідно, є особою, яка фактично забезпечувала дотримання правил благоустрою, а отже є належним суб`єктом відповідальності. Стаття 152 КУпАП не обмежує коло суб`єктів виключно власниками. Саме дії (або бездіяльність) позивача як відповідальної особи призвели до функціонування освітлення реклами, спричинили порушення встановленого режиму використання електроенергії. Верховний Суд у постанові від 17.06.2020 у справі №712/2602/17 зазначив, що для притягнення до адміністративної відповідальності вирішальним є встановлення участі особи у вчиненні правопорушення, а не лише її формальний статус. Крім того, у постанові від 04.03.2021 у справі №640/3154/19 Верховний Суд наголосив, що визначальним є фактичне здійснення організаційно-розпорядчих функцій, а не право власності на об`єкт.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача Федь М. М., представника відповідача Цимбалюка А. Ю., суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З матеріалів справи встановлено, що 23.02.2026 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ставищенської селищної ради винесено постанову, якою звільнено ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності і застосовано усне зауваження (а. с. 6 - 7).
Відповідно до вказаної постанови вказана адміністративна комісія, розглянувши матеріали відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, встановила, що 27.01.2026 року о 20 год. 20 хв. в селищі Ставище по вул. Цимбала Сергія, 41-Б, заступником керуючої ТОВ «Вигідна покупка» магазину «Аврора» було допущено порушення благоустрою та державні стандарти, а саме здійснювалося освітлення зовнішньої реклами в магазині «Аврора» у вечірній час з порушенням вимог ст. 29 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та заходи, передбачені п. 5 розпорядження КМУ від 09.12.2025 року № 1391-р «Про заходи щодо забезпечення постачання електричної енергії протягом осінньо-зимового періоду 2025/26 року".
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Вказана оскаржувана постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 28.01.2026 серії ВАД№ 968314, складеного ПОГ СПД № 1 ВП № 2 Ткачуком В. В. відносно ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП, як на посадову особу - заступника керуючої ТОВ «Вигідна Покупка».(а. с. 93).
Диспозиція статті 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів громадян, посадових осіб та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності.
Згідно з п. 1-2 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема: адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад; виконавчими комітетами (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчими органами, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад та їх посадовими особами, уповноваженими на те цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 152 цього Кодексу.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 5 КУпАП сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.
Отже, адміністративні комісії при виконавчих комітетах міських рад здійснюють розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема щодо притягнення до відповідальності за ст.152 КУпАП.
Водночас, статтею 245 КУпАП України встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи позивача, суд враховує наступне.
З огляду на те, що ст. 152 КУпАП, порушення якої ставиться в провину ОСОБА_1 , є бланкетною, - при розгляді цієї справи необхідно з`ясувати серед іншого, чи порушила норму спеціального закону особа, якщо так, то яку і в чому полягає суть цих порушень, із відповідним закріпленням вказаних норм, як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в постанові відповідного органу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" 2807-IV від 06.09.2005 (далі - Закон № 2807-IV) встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово - комунального господарства, Рада міністрів самоврядування Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 10 Закону № 2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
Згідно із частиною 1 статті 34 Закону №2807-IV правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.
Статтею 12 Закону №2807-IV передбачено, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
До об`єктів благоустрою населених пунктів відповідно до статті 13 зазначеного Закону належать: 1) території загального користування: парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; пам`ятки культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування; 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.
В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 допущено порушення ст. 29 Закону № 2807-IV.
Разом з тим вказана стаття містить дві частини. Так, частиною 1 статті 29 Закону № 2807-IV передбачено, що власники об`єктів благоустрою забезпечують освітлення цих об`єктів відповідно до вимог норм і правил. Частиною 2 зазначеної норми передбачено, що забезпечення утримання, належного функціонування та збереження освітлювальних приладів на території об`єктів благоустрою, впровадження енергозберігаючих технологій та обладнання здійснюються балансоутримувачами цих об`єктів благоустрою.
В оскаржуваній постанові всупереч вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП не зазначено, яку саме частину статті 29 Закону № 2807-IV порушено позивачкою.
Пунктом 5 розпорядження КМУ № 1391-р від 09.12.2025 «Про заходи щодо забезпечення постачання електричної енергії протягом осінньо-зимового періоду 2025/26 року» встановлено необхідність  Київській міській та обласним державним адміністраціям (військовим адміністраціям) разом з Міністерством розвитку громад та територій та за участю органів місцевого самоврядування і відповідних комунальних підприємств забезпечити до завершення осінньо-зимового періоду 2025/26 року вжиття заходів щодо скорочення споживання електричної енергії, зокрема шляхом обмеження використання зовнішнього освітлення будівель, прилеглих територій, парків, зовнішньої реклами, вуличного освітлення та інших заходів, із забезпеченням при цьому безпечних умов пересування населення та безпеки дорожнього руху. 
Суд погоджується з доводами сторони позивача щодо того, що вказане розпорядження КМУ № 1391-р не встановлює обов`язків для суб`єктів господарювання, а тому ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА», та посадові особи товариства не можуть нести відповідальності за його порушення.
Також, як зазначено в позові та відповіді на відзив, не зважаючи на вищевикладене, позивачкою та загалом ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» не порушувався пункт 5 Розпорядження КМУ № 1391-р у зв`язку із тим, що магазином «Аврора мультимаркет» було освітлено не зовнішню рекламу, а вивіску магазину, освітлення якої не являється елементом вуличного освітлення. В матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП відсутні докази, що освітлювалась в час та місці, вказаних в оскаржуваній постанові, саме реклама, а не вивіска із зазначенням найменування магазину.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 2807-IV правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.
Представником відповідача не надано суду Правил благоустрою території населеного пункту селища Ставище.
Наразі питання щодо освітлення, установки з декоративного підсвічування будинків, будівель, споруд, вивісок, вітрин, світлової реклами врегульовано Типовими Правилами благоустрою території населеного пункту, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.11.2017 № 310, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2017 р. за № 1529/31397 (надалі Типових Правил).
Пунктом 3 розділу ІІІ вказаних Типових правил встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які експлуатують ліхтарі вуличного освітлення, засоби та обладнання зовнішнього освітлення, світлових покажчиків розміщення пожежних гідрантів, установки з декоративного підсвічування будинків, будівель, споруд, вивісок, вітрин, світлової реклами, зобов`язані забезпечувати їх належний режим роботи та технічний стан. Усі вітрини повинні бути обладнані спеціальною освітлювальною апаратурою, переважно енергозберігаючою. Розміщення обладнання архітектурно-художнього освітлення на фасаді будівель та споруд здійснюється виключно на підставі згоди власника будівлі або приміщень.
Водночас, як в протоколі про адміністративне правопорушення, який знайшов своє відображення в описовій частині спірної постанови, так і в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на конкретну норму вищевказаних Типових правил або ж Правил благоустрою території населеного пункту селища Ставище.
Таким чином, виклад в оскаржуваній постанові фактичних обставин вчиненого правопорушення, що ставляться у провину позивачці, не відповідає змісту ст. 29 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та пункту 3 розділу ІІІ Типових правил благоустрою території населеного пункту.
Суд вважає необхідним зазначити, що формулювання обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення повинно містити точний опис обставин справи з зазначенням, зокрема, ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, визнаного органом (посадовою особою), який розглядає справу, доведеним, постанова у справі про адміністративне правопорушення має бути змістовною і відображати діяння, за яке особа притягується до відповідальності.
В матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП відсутня інформація про посадові обов`язки останньої під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, тоді як обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Крім того, доказів того, що уповноважені особи при складанні протоколу просили надати цю інформацію, матеріали справи не містять.
Відповідно до наказу (розпорядження) ТОВ "Вигідна Покупка" від 29.12.2025 ОСОБА_1 прийнято з 30 грудня 2025 року на посаду продавця-консультанта (а. с. 73). Згідно з посадовою інструкцією продавця-консультанта (а. с. 74), до посадових обов`язків останньої не входять повноваження на здійснення дій щодо увімкнення чи вимкнення освітлення вивіски.
Ці доводи не спростовані доводами представника відповідача, наведеними у відзиві.
Суд звертає увагу, що провадження у справі про адміністративне правопорушення здійснюється органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, в межах фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, та виходячи з матеріалів, наданих для розгляду, які були попередньо зібрані та належним чином процесуально закріплені уповноваженою на те посадовою особою.
В наданих суду для огляду на виконання ухвали суду матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП, та їх копіях (а. с. 92 - 98) відсутня оскаржувана постанова. 
З наданої позивачкою копії вказаної постанови (а. с. 6 - 7) встановлено, що в ній взагалі відсутнє посилання на будь-які докази, на підставі яких ОСОБА_1 фактично визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.
Фактично до протоколу про адміністративне правопорушення додано два фотознімки з вивіскою магазину "Аврора" та графіком роботи (а. с. 96).
Водночас, суд вважає, що долучені до протоколу фотознімки, не містять інформації про адресу зафіксованого на ньому магазину, дати та часу, ідентифікуючих даних пристрою, яким було зафіксовано вищевказані зображення, а тому вказані фотознімки не могли бути прийняті як належний доказ при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Як встановлено судом, відповідач не підтвердив наявність самого факту адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова від 23.02.2026 не містить жодного посилання на порушення відповідної норми Правил благоустрою території населеного пункту селища Ставище або ж Типових правил благоустрою території населеного пункту, яка б стосувалося діяння, що викладене у протоколі та описовій частині оскаржуваної постанови, та в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 на час інкримінованого діяння обіймала посаду заступника керуючої ТОВ "Вигідна покупка" (відсутнє відповідне розпорядження, наказ про призначення останньої на вказану посаду), та докази про коло її посадових обов`язків.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено в установленому порядку факт порушення позивачкою відповідної частини ст. 29 Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Як наслідок цього, зі спірної постанови неможливо встановити об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, за вчинення якого позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності, що вказує про необґрунтованість постанови у справі про адміністративне правопорушення від 23.02.2026 та відсутність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.
Відповідно вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Оскільки вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, недоведена, позов необхідно задовольнити, постанову від 23.02.2026, якою ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності і застосовано усне зауваження, необхідно скасувати, а провадження по справі закрити.
Враховуючи встановлені у справі обставини та надані докази, колегія суддів вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, не підтверджено належними, достатніми та допустимим доказами, у зв`язку з чим оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7 ч.1, 9 ч. 1, 152, 247, 251, 252, 280, 283 ч. 1 ч. 3, 284 КУпАП, ст. ст. 2 ч. 3, 77 ч. 2, 268-272, 286 КАС України, суд 
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 23 лютого 2026 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 22 КУпАП від адміністративної відповідальності із застосованням усного зауваження.
Справу про адміністративне правопорушення за фактом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.
Стягнути з бюджетних асигнувань Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Ставищенської селищної ради  Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривня 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ).
Відповідач: Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (09401, селище Ставище, вул. Цимбала Сергія, 35/1 Білоцерківського району Київської області, ЄДРПОУ 04360913).
Повне рішення складено 20 квітня 2026 року.

Суддя         Н. М. Марущак