П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8987/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д. 
Суддя-доповідач - Шидловський В.Б. 
02 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.05.2025 №968060156271 щодо відмови у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перевести ОСОБА_1 з 07.05.2025 з пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-XII, здійснити нарахування та виплату пенсії у розмірі 70% заробітної плати, зазначеної в довідках виданих Новодунаєвецькою селищною радою Кам`янець - Подільського району Хмельницької області від 21.08.2023 №901, від 21.08.2023 №902.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.05.2025 №968060156271.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити з 07.05.2025 та виплатити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника, виходячи з положень ч.10 статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, та враховуючи раніше проведені виплати.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 23.12.2014 отримує пенсію за вислугу років, розмір якої обчислений згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ОСОБА_2 (покійний чоловік позивачки) отримував пенсію за віком згідно із Законом України "Про державну службу".
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.03.2024 у справі №560/17207/23 суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_2 з 23.08.2023 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" в розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідках Новодунаєвецької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 21.08.2023 №901, від 21.08.2023 №902.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 17.04.2025.
07.05.2025 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо перерахунку (переведення) з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію по втраті годувальника з урахуванням норм Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №968060156271 від 13.05.2025 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку (переведенні) на пенсію у разі втраті втрати годувальника, оскільки Законом України «Про державну службу» не передбачене призначення даного виду пенсії.
Вважаючи спірне рішення протиправним, позивачка звернулася до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Отже, статтею 45 Закону №1058-IV врегульовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за даним Законом, на інший вид пенсії, визначений цим же Законом.
Частиною 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII передбачено що в разі смерті особи в період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 70 % суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на 2-х і більше членів сім`ї 90 % відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною 10 цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.
Суд враховує те, що Закон України "Про державну службу" №3723-XII втратив чинність на підставі Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII за винятком статті 37 Закону № 3723-XII, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIIІ.
Згідно із пунктами 10 і 12 розділу 11 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIIІ державні службовці, які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу", мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII.
Пункт 13 розділу 11 Закону України "Про державну службу" №889-VIIІ передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог статті 31 Закону України "Про державну службу" №3723-XII зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
У рішенні Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року у справі №560/17207/23 суд встановив, що ОСОБА_2 (померлий чоловік позивачки) мав стаж на посадах державної служби понад 20 років, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а відтак прийшов до висновку, що позивач мав право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII. Отже, чоловік позивачки на час смерті одержував пенсію державного службовця відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 3723-XII.
Зважаючи на вказане вище, право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.
Відтак, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
За вказаних обставин доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують право позивачки на призначення пенсії, а відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.05.2025 №968060156271 обґрунтовано скасовано судом першої інстанції. 
Щодо інших доводів скаржника, зазначених у апеляційній скарзі, колегія суддів, згідно ч.2 ст.6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Зокрема, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.