Справа № 951/909/25
Провадження №1-кп/951/20/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року         селище Козова

Козівський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025216050000235 від 06 грудня 2025 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Криве Козівського району Тернопільської області, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, яка працює молодшою медсестрою в КНП «Тернопільська міська лікарня» Тернопільської міської ради, розлучена, не депутат, раніше судима: вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2024 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України (далі КК України), призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2024 року у справі №951/381/24 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік із покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.2 ст. 59-1 КК України.
Вказаний вирок 17 січня 2025 року надійшов на виконання до Тернопільського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, що знаходиться за адресою: вул. Дорошенка, 3, селище Козова Тернопільського району Тернопільської області.
28 січня 2025 року ОСОБА_4 поставлено на облік у Тернопільському районному секторі №6 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області для фактичного виконання призначеного 11 грудня 2024 року вироком Козівського районного суду покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік із покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.2 ст. 59-1 КК України.
Цього ж дня при постановленні на облік у Тернопільському районному секторі №6 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 письмово під розписку ознайомлено із порядком та умовами відбування призначеного їй покарання із попередженням про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Згідно з ч. 3 ст. 49-3 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України) ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків, передбачених статтею 49-1 цього Кодексу, або вчинення адміністративних правопорушень, зникнення з місця проживання, створення умисних перешкод для функціонування електронного засобу контролю та нагляду. Систематичним вважається невиконання без поважних причин особою три і більше разів обов`язків, передбачених статтею 49-1 цього Кодексу, покладених на особу рішенням суду, або вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень.
Так, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду та попередженою про негативні наслідки ухилення від відбування покарання, достовірно знаючи про обов`язки, зокрема, не вчиняти адміністративні правопорушення, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у період з 17 січня 2025 року по 21 листопада 2025 року, всупереч вимогам ч. 3 ст. 49-3 КВК України, вчинила наступні адміністративні правопорушення:
- 05 вересня 2025 року працівниками СПД №1 (селище Козова) відділення поліції № 1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1865116 від 05 вересня 2025 року;
- 05 вересня 2025 року працівниками СПД №1 (селище Козова) відділення поліції №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 51 гривня, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1865127 від 05 вересня 2025 року;
- 07 жовтня 2025 року постановою Козівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб.
У подальшому, 05 листопада 2025 року Тернопільським районним сектором №6 філії Державної установи «Центр пробацїї», ОСОБА_4 винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, а також роз`яснено, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, зокрема у разі вчинення нею трьох і більше адміністративних правопорушень, відносно неї будуть надіслані матеріали до органів Національної поліції для притягнення її до кримінальної відповідальності відповідно до ст.389 КК України.
Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_4 , будучи попередженою під особистий підпис про кримінальну відповідальність за невиконання покладених на неї судом обов`язків, свідомо ігноруючи покладені на неї зобов`язання, зокрема не вчиняти адміністративні правопорушення, всупереч вимогам ч. 3 ст. 49-3 КВК України, продовжила вчиняти адміністративні правопорушення:
- 06 листопада 2025 року постановою Козівського районного суду Тернопільської області ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень.
Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 3 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Прокурор у судовому засіданні вказав на доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України.Звернув увагу на визнання обвинуваченою своєї вини, щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Крім того, прокурор, ураховуючи дані, що характеризують особу обвинуваченої, вказав, що ОСОБА_4 є особою пенсійного віку, а в силу приписів ст. 61 КК України до осіб, що досягли пенсійного віку, не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі, тому, оскільки санкція статті, за якою обвинувачується ОСОБА_4 , передбачає покарання лише у виді обмеження волі, просив визнати її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення без призначення покарання.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 389 КК України, визнала повністю та підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаялася у вчиненому. Зазначила, що дійсно, будучи засудженою вироком суду до покарання у виді пробаційного нагляду, ознайомленою під розписку із умовами та обов`язками, які передбачені пробаційним наглядом, належним чином попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, допустила систематичне вчинення адміністративних правопорушень за обставин, вказаних в обвинувальному акті. Запевнила суд, що зробила для себе належні висновки, пообіцяла стати на шлях виправлення.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд урахувати повне визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, її щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Водночас зауважив, що на момент розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла пенсійного віку, а тому покарання у виді обмеження волі, передбачене санкцією ч. 3 ст. 398 КК України, не може бути до неї застосоване. Відтак вважає, що ОСОБА_4 слід звільнити від покарання. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , начальник Тернопільського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області, показав суду, що ОСОБА_4 , як засуджена вироком суду до покарання у виді пробаційного нагляду, перебувала на обліку в Тернопільському районному секторі №6 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області. ОСОБА_4 була належним чином ознайомлена зі своїми правами та обов`язками, а також з порядком та умовами відбування призначеного їй покарання із попередженням про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, про що особисто розписалася у відповідних документах, зокрема, засудженій було роз`яснено, що у разі вчинення нею трьох і більше адміністративних правопорушень, відносно неї будуть надіслані матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст.389 КК України. Проте під час відбування покарання ОСОБА_4 допустила систематичне вчинення адміністративних правопорушень, у зв`язку з чим відносно неї виносилися письмові попередження про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, а в подальшому ОСОБА_6 скеровано подання до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення засудженої ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду. Також повідомив, що 16.01.2026 ОСОБА_4 знято з обліку Тернопільського районного сектору №6 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області у зв`язку із закінченням терміну відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Незважаючи на визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, винуватість обвинуваченої у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами:
- поданням начальника Тернопільського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області ОСОБА_7 від 21.11.2025 до відділення поліції №1 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності засудженої ОСОБА_4 за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду;
- копією вироку Козівського районного суду Тернопільської області від 11.12.2024, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- копією постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1865116 від 05.09.2025, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень;
- копією постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1865127 від 05.09.2025, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51,00 гривня;
- копією постанови Козівського районного суду Тернопільської області від 07.10.2025 у справі №951/609/25, якою ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб;
- копією постанови Козівського районного суду Тернопільської області від 06.11.2025 у справі №951/698/25, якою ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень;
- матеріалами особової справи №02/2025 щодо засудженої до пробаційного нагляду ОСОБА_4 , з якої встановлено, що:
вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 11.12.2024 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 59-1 КК України покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
17.01.2025 вирок Козівського районного суду Тернопільської області від 11.12.2024 щодо ОСОБА_4 надійшов на виконання до Тернопільського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області.
28.01.2025 ОСОБА_4 поставлено на облік у Тернопільському районному секторі №6 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області та під розписку ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також обов`язками, які поклав на неї суд згідно вироку, а також засуджену попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, уповноважений орган з питань пробації надсилає матеріали до органів Національної поліції для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до статті 389 КК України. 
Постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 28.01.2025 ОСОБА_4 встановлено періодичність явки на реєстрацію в першу, другу та третю середу щомісяця.
ОСОБА_4 у письмових поясненнях від 28.01.2025, 19.03.2025, 02.07.2025 зазначила, що розуміє, що ухиленням від пробаційного нагляду є систематичне невиконання нею покладених обов`язків або ж вчинення адміністративних правопорушень.
05.09.2025 ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1865116 за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень та постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1865127 за ч. 1 ст. 178 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51,00 гривня.
07.10.2025 постановою Козівського районного суду Тернопільської області у справі №951/609/25 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 5 (п`ять) діб.
05.11.2025 ОСОБА_4 винесено письмове попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, а також роз`яснено, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання, зокрема у разі вчинення нею трьох і більше адміністративних правопорушень, відносно неї будуть надіслані матеріали до органів Національної поліції для притягнення її до кримінальної відповідальності відповідно до ст.389 КК України.
06.11.2025 постановою Козівського районного суду Тернопільської області у справі №951/698/25ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень.
Оцінюючи здобуті у справі та дослідженні в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.
Зазначені докази є узгодженими між собою та не викликають сумніву у своїй належності та допустимості.
Крім того, оцінюючи показання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд враховує, що вона усвідомлювала покладені на неї вироком суду обов`язки, була належним чином попереджена про наслідки їх невиконання, однак свідомо допустила систематичне вчинення адміністративних правопорушень, за що її неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності. Такі обставини свідчать про умисний характер невиконання ОСОБА_4 покладених на неї вироком суду обов`язків, що підтверджує факт ухилення засудженою від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Ураховуючи викладене, суд дійшов переконання про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Водночас суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, суд ураховує характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини, вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше судима, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої, судом на встановлено.
За змістом досудової доповіді Тернопільського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області щодо ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої та її спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).
При цьому санкцією ч. 3 ст. 389 КК України за ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.
За імперативними приписами ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.
Частина 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV передбачає право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.
Судом встановлено, що на момент розгляду кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла пенсійного віку (60 років), відтак з огляду на вимоги ч. 3 ст. 61 КК України до неї не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі. Водночас альтернативного покарання ч. 3 ст. 389 КК України не визначає.
Поряд з цим відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27.07.2021 у справі № 760/20159/20, та роз`яснень, які містяться в абзаці 7 пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити провадження і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11.11.2021 у справі №221/4097/19.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Оскільки судом не встановлено підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, а передбачений санкцією цієї статті вид покарання не може бути до неї застосований як до особи, що досягла пенсійного віку, суд дійшов висновку, що обвинувачена підлягає звільненню від покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 389 КК України, на підставі ч. 1 ст. 74 КК України, у зв`язку з відсутністю процесуальної можливості призначення покарання.
Також суд ураховує, що ОСОБА_4 , засуджена вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 11.12.2024 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, 16.01.2026 знята з обліку Тернопільського районного сектору №6 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області у зв`язку із закінченням терміну відбування покарання у виді пробаційного нагляду, що підтверджується повідомленням начальника Тернопільського районного сектору №6 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області від 20.01.2026.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі наведеного, керуючись статтями 368-371, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України
На підставі ч. 1 ст. 74 КК України, з урахуванням ч. 3 ст. 61 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України.
Речовий доказ у кримінальному провадженні: особову справу № 02/2025 щодо засудженої до пробаційного нагляду ОСОБА_4 після набрання вироком законної сили - повернути до Тернопільського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» у Тернопільській області.
Виготовлені копії матеріалів особової справи №02/2025 щодо засудженої до пробаційного нагляду ОСОБА_4  - залишити при матеріалах кримінального провадження після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Козівський районний суд Тернопільської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1