Справа № 128/4132/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Шевчук Л.П.,
при секретарі судового засідання Нога Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради про усунення перешкод в користуванні власністю, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до Стрижавської селищної ради про усунення перешкод в користуванні власністю.
У позовній заяві, що подана у новій редакції на виконання вимог ухвали суду від 20.10.2025, викладено наступну позицію.
В 1970 році позивачка та її вітчим ОСОБА_2 придбали у АДРЕСА_1 . 24.04.1976 її вітчим ОСОБА_2 подарував їй даний будинок відповідно до договору дарування. На жаль, на той час даний будинок не мав прив`язки до адреси. Проте, ідентифікувати дану будівлю, з тією, що знаходиться в межах її земельної ділянки, можливо візуально. В даному будинку вони проживали разом із матір`ю ОСОБА_3 до того часу поки вона не побудувала новий будинок на тій же земельній ділянці, де розташований старий будинок. В 2004 році позивачка приватизувала земельну ділянку, на якій розташований побудований новий будинок та знаходився належний їй старий будинок. Цільове призначення земельної ділянки – для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1345 га за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_3 померла. В старому будинку після смерті матері проживав брат позивачки ОСОБА_4 .. Після смерті матері він почав оформлювати спадщину, не повідомивши їй, що в 1994 році мати незаконно отримала в Стрижавській селищній раді свідоцтво №244 про право власності на належний їй – позивачці старий житловий будинок, адреса якого вказана як АДРЕСА_1 . Отже, наприкінці 1993 року її мати ОСОБА_3 , не повідомляючи її про свої наміри, звернулася до Стрижавської селищної ради та отримала на будинок свідоцтво про право власності, яке позивачка вважає незаконним, оскільки даний будинок належав їй та вона його нікому не дарувала і не відчужувала. Фактично, видаючи її матері свідоцтво про право власності на вказаний будинок, відповідач порушив її право власності. В 2015 році рішенням Вінницького районного суду Вінницької області у справі №128/1758/15 за ОСОБА_5 визнано право власності на вказаний житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Позивачка вважає, що рішення Стрижавської селищної ради від 23.12.1993 є незаконним, а видане у 1994 році на його підставі свідоцтво №244 про право власності на будинок на ім`я ОСОБА_3 – недійсним. 
На підставі вищевикладеного, позивачка просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності; визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 23.12.1993 про видачу свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на будинковолодіння АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 13.01.1994, що видане на підставі рішення викогнавчого комітету Стрижавської селищної ради №67 від 23.12.1993 на житловий будинок літ. «А» 1966 року побудови, веранди літ. «а», погребу літ. «п/А», сараю літ. «Б», навісу, вбиральні літ. «В», огорожі №1, хвіртки №2, 1/2 частки криниці №3, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 27-31).
Ухвалою суду від 20.10.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 22-23).
Ухвалою суду від 31.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 52).
Ухвалою суду від 25.11.2025 відмовлено в задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_1 про витребування доказів (а.с. 64).
Ухвалою суду від 10.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 68).
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 88). 
Представник відповідача Стрижавської селищної ради в судове засідання також не з`явився, представником ОСОБА_6 подано до суду заяву, в якій вона просила розгляд справи проводити у відсутність представника відповідача, при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с. 80-82). 
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, інші докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов наступного висновку. 
Так, за Конституцією України, ст.ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сквира Київської області (а.с. 5-6).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с-щі Стрижавка Вінницького району Вінницької області (а.с. 7).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років в с-щі Стрижавка Вінницького району Вінницької області (а.с. 8).
Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов від 23.08.2016 ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_1 , зі слів сусідів, ОСОБА_3 , 1921 року народження, до дня смерті у 2008 році проживала за вищевказаною адресою; за нею здійснювала догляд ОСОБА_1 – її дочка, яка здійснила поховання ОСОБА_3 (а.с. 9).
Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28.07.2015 у цивільній справі №128/1758/15-ц, встановлено факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, є рідною матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку «А», веранди «а», погребу «п/А», сараю «Б», навісу «б», навісу «б1», убиральні «В», огорожі №1, хвіртки №2, 1/2 криниці №3 (а.с. 10-11). 
Вказане рішення Вінницького районного суду Вінницької області постановами Апеляційного суду Вінницької області від 02.11.2018 та Верховного Суду від 27.01.2020 залишено без змін (https://reyestr.court.gov.ua/Review/77674070, https://reyestr.court.gov.ua/Review/87211587). 
З копії договору від 1970 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали у ОСОБА_7 , мешканця с. Стрижавка, будинок 1966 року побудови, розміром 4х11, сарай, розміром 2х3 (а.с 12). 
З копії договору дарування від 27.04.1976 вбачається, що ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 жилий будинок в с. Стрижавка, площею 40 кв.м, який належить ОСОБА_2 на підставі запису в господарській книзі по Стрижавській сільській раді №82 (а.с. 13).
На а.с. 14, 14-зворот містяться протокол погодження (встановлення) меж земельної ділянки від 23.04.2004 та абрис зовнішніх меж земельної ділянки землевласника (землекористувача) ОСОБА_1 , площею 0,1345 га.
З копії довідки Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №826 від 10.07.2023 вбачається, що відповідно до Державного акта на право власності на землю серії ЯА №099145 від 27.04.2005 гр. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1345 га, кадастровий номер 0520655900:02:010:0031, розташованої в межах садиби по АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до технічного паспорта на одноквартирний (садибний) житловий будинок літ. «А», виготовленого КП «ВООБТІ» 10.01.1989 р./інвентаризаційний номер 934, реєстровий №5/169/, гр. ОСОБА_1 є користувачем житлового будинку, який знаходиться на земельній ділянці в межах садиби по АДРЕСА_1 на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Інформацією щодо зміни власника цієї земельної ділянки та користувача будівель і споруд, розташований на них, виконавчий комітет не володіє (а.с. 15).
На а.с. 16 міститься копія Державного акту серії ЯА №099145, відповідно до якого ОСОБА_1 на підставі рішення 18 сесії 04 скликання Стрижавської селищної ради від 15.07.2004 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1345 га, кадастровий номер 0520655900:02:010:0031, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель.
З копії листа Виконавчого комітету Стрижавської селищної ради №705/02 від 04.02.2024 вбачається, що відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 13.12.2018, справа №128/2402/17, постанови Верховного Суду України від 27.01.2020, справа 128/1758/15-ц, Стрижавською селищною радою на 60 сесії 7 скликання від 01.07.2020 прийнято рішення №40 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_4 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», та надано дозвіл гр. ОСОБА_4 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,0100 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_2 в межах населеного пункту смт. Стрижавка, землі житлової та громадської забудови (а.с. 18).
Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 та ОСОБА_8 06.09.1969 зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_9 » (а.с. 33).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками єі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с. 35).
З копії свідоцтва №244 від 13.01.1994, що видане виконавчим комітетом Стрижавської селищної ради на підставі рішення виконавчого комітету Стрижавської селищної ради №67 від 23.12.1993, посвідчено, що ціле домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_3 . Право власності ОСОБА_3 на даний житловий будинок зареєстровано в КП «ВООБТІ» 18.01.1994 (а.с. 34, 34-зворот).
На а.с. 36-42 міститься копія «Дела №, перенумерация домов, пгт Стрижавка, год 1986», у якому: схема АДРЕСА_1 , картка про розмір наданої ОСОБА_1 земельної ділянки; відомості про реєстрацію мешканців.
На а.с. 43-48 міститься копія технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонту по АДРЕСА_1 , що виготовлений 10.01.1989 КП «ВООБТІ», із зазначенням, що ОСОБА_1 є власником будинку, розмір частки – 1; із відміткою, що юридичні документа на будинок зареєстровані 18.01.1994.
На а.с. 49, 49-зворот міститься копія витягу із домової книги для реєстрації громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 та відомості про постійну та тимчасову реєстрацію за цією адресою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , де вказано, що ОСОБА_1 прибула з АДРЕСА_1 . 
На а.с. 66, 72 містяться копії Архівного витягу рішення виконавчого комітету Стрижавської селищної ради народних депутатів №6 від 27.01.1994, відповідно до якого виконавчий комітет селищної ради вирішив видати свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок ОСОБА_3 . 
Оцінюючи вказані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Правовідносини сторін у цій справі виникли з приводу рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого видавалося свідоцтво про право власності на нерухоме майно.
В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Отже, підставою для пред`явлення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є наявність порушення права власника майна щодо володіння, користування та розпорядження майном.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Крім того, відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1), так і інші юридичні факти (пункт 4).
У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
З аналізу статей 13, 15, 16 Цивільного кодексу України слідує, що право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 3 статті 16). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.ст. 79, 80 ЦПК України).
Частиною першою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У даному спорі правовою підставою для звернення до суду позивачка вважала порушення її законного права стосовно спірного будинку видачою на ім`я її померлої матері ОСОБА_3 , на підставі рішення виконавчого комітету Стрижавської селищної ради №67 від 23.12.1993, свідоцтва про право власності №244 від 13.01.1994.
Суд зазначає, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється, тобто, оскаржуване свідоцтво про право власності не породжує виникнення у відповідача відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.
Разом із тим, позивачкою, яка оскаржує рішення виконавчого комітету Стрижавської селищної ради №67 від 23.12.1993, вказаного рішення органу місцевого самоврядування не надано суду, як то визначено ч. 6 ст. 177 ЦПК України.
Натомість, на підтвердження заявлених позовних вимог, позивачкою долучено до матеріалів справи Архівний витяг з рішення виконавчого комітету Стрижавської селищної ради №6 від 27.01.1994 (а.с. 66, 72), відповідно до якого органом місцевого самоврядування було вирішено видати ОСОБА_3 свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок.
Окрім того, оскаржуючи рішення органу місцевого самоврядування та видане на його підставі свідоцтво про право власності щодо нерухомого майна по АДРЕСА_1 , позивачкою не доведено належними та допустимими доказами порушення її права володіння, користування та розпорядження цим майном, адже, надані копії договорів купівлі-продажу та дарування житлового будинку не містять його адреси, натомість, згідно наданої позивачкою копії технічного паспорту, позивачка є користувачем житлового будинку по АДРЕСА_1 . Будь-яких доказів, що на належній позивачці земельній ділянці, розташований лише будинок АДРЕСА_1 , про відсутність іншого будинку під АДРЕСА_1 , про те, що це один і той же будинок, позивачкою не надано. 
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки позивачкою у відповідності до ст. 81 ЦПК України не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами порушення її права. 
Керуючись ст.ст. 1, 10, 12, 13, 76-82, 141, 158, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради про усунення перешкод в користуванні власністю – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Сторони по справі:
Позивачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , мешканка АДРЕСА_1 ;
Відповідач – Стрижавська селищна рада, адреса: с-ще Стрижавка Вінницького району Вінницької області, вул. Героїв України, 7, код ЄДРПОУ 04330007.

Суддя Л.П. Шевчук