Справа № 137/1866/25
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2026 р.

Літинський районний суд Вінницької області        в складі головуючого судді Желіховського В.М.       секретаря судового засідання Гречанівської В.В.      розглянувши у судовому засіданні в селищі Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . 
При житті, ОСОБА_2 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу.
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він отримав у спадщину земельну ділянку, кадастровий номер 0522483600:03:001:0059, площею 0,25 га в межах згідно с планом, розташованої за адресою АДРЕСА_1 переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд.
Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку із по господарськими спорудами, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 . 
Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини належним чином, мені було відмовлено, в звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.       Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Данилюк П.П. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надіслали до суду листа про розгляд справи без участі представника. Позов визнають.     Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.       Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав.     Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.7) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .           Відповідно до копії заповіту (а.с.8)  ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: належний її будинок з відповідними службовими будівлями і в загалі все те, що мені буде належити на день смерті і на що вона за законом матиме право заповідає внуку ОСОБА_1 .
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.9) ОСОБА_1 отримав у спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 земельну ділянку, кадастровий номер 0522483600:03:001:0059, площею 0,2500 гектарів в межах згідно з планом, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Відповідно до виписки з погосподарської книги за №08-08-08/119 від 02.10.2025 (а.с.10) ОСОБА_2 , 1934 року народження згідно запису книги погосподарського обліку №1 (2011-2015 р.) особовий рахунок № НОМЕР_1 на день смерті була власником житлового будинку, який розміщений у с. Кулига Літинського (сьогодні Вінницького) району Вінницької області, будинку присвоєна адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідно до технічного паспорту (а.с.11-14) зазначається технічна житлового будинку з по господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою по АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого становить 100 611,00 грн. (а.с.15).
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. 
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 
Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. 
Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженоїнаказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно ч. 3.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. 
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Законуправа на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). 
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року").Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). 
Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини позивач не може зареєструвати за собою право власності, а тому з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 позов підлягає до задоволення, оскільки він є спадкоємцем за заповітом і має право на оформлення спадщини.      На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.            Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок, загальною площею 68,0 кв.м., житловою площею 42,6 кв.м. літ. „А", прибудова літ. «а», ганок, сарай літ. «Б», сарай літ. «В», гараж літ. «Г», погріб з шиєю літ. «п/Г, ш/п», літня кухня-лазня літ. «Д», сарай літ. «Е», убиральня літ. «Ж», огорожа № 1, ворота № 2, хвіртка №3, криниця № 4, які розташовані за адресою по АДРЕСА_1 , після смерті, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення рішення.  Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.               У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Суддя : Желіховський В. М.