Справа № 526/177/26
Провадження № 3/526/194/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Максименко Л.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від відділу поліції № 1 Миргородського РВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, розлученої, РНОКПП НОМЕР_1 
за ч.3 ст. 154 КУпАП,

в с т а н о в и в:

згідно протоколу 23.01.2026 о 12 год 50 хв в м. Гадяч по вул. С.Білохи, 10 ОСОБА_1 допустила самовільний вигул свого собаки по кличці «Жук», внаслідок чого собака напала на ОСОБА_2 та розірвала її штани та куртку, чим завдала матеріальні збитки.
ОСОБА_1 пояснила суду, що дійсно того дня її собака вибігла з двору та стала гавкати на перехожу жінку, вона окликнула собаку і та заспокоїлась. Ніяких укусів собака жінці не наносила та одягу не рвала. Поліцейські теж не показали їй порваних штанів та куртки.
Дослідивши матеріали, додані до протоколу та переглянувши відеозапис вказаних подій, приходжу до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного. 
Диспозиція ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачає настання відповідальності за порушення правил тримання собак і котів у виді вигулювання собак без повідків і намордників чи в невідведених для цього місцях, що спричинили заподіяння шкоди  здоров`ю людини або її майну.
Дана норма закону є банкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.
Однак посадові особи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 154 КУпАП щодо ОСОБА_1 зазначеної норми не дотрималися, не вказавши відповідного пункту Правил утримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах України. 
Також не додано даних спричинення особі тілесних ушкоджень або її майну, що має правове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП України.
В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що огляд речей не проводився, речі не вилучались. З переглянутого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 повідомляє поліцейських про пошкодження собакою її штанів та пальто, однак цих речей не пред`явила їм для огляду, іншим чином пошкодження одягу потерпілої також не зафіксовано, ОСОБА_1 категорично заперечує пошкодження одягу собакою.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її точної відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виходячи зі змісту ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У той же час згідно з ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.
Згідно з вимогами статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню допоки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності.
Сукупність наведених обставин свідчить про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, які беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, даних про пошкодження одягу потерпілої матеріали справи не містять і судом не здобуті.
Згідно ст. 247 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення, так як висновки ініціатора складення протоколу про її винуватість не ґрунтуються на наданих доказах, що виключає притягнення особи до відповідальності, надані до суду документи свідчать про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Згідно ст.247 п.7 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 ч. 3 КУпАП, вважаю, що провадження по справі слід закрити.
Керуючись ст. 156 ч.2, 247, 283, 284 КУпАП, суддя 

п о с т а н о в и в:

- закрити провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 154 КУпАП в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд.

Суддя Л. В. Максименко