Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 р. № 520/29411/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168), ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати дії відповідачів, які полягають у необґрунтованому внесенню даних про ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, поставленню на військовий облік, примушенні до проходження військово-лікарської комісії та відмові у знятті з військового обліку є протиправними та незаконними;
- зобов`язати відповідачів зняти з військового обліку ОСОБА_1 .
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.
Відповідачі подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких зазначили, що у спірних правовідносинах відповідачі діяли згідно чинного законодавства.
Позивачем були подані заперечення на відзиви відповідачів. 
Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.
Судом встановлено, що 17.06.2025 дільничним інспектором поліції позивачу було повідомлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача оголошено в розшук.
Позивач вважає, що не підлягає військовому обліку та не має спеціальності. спорідненої з відповідною військово-обліковою, визначеною в переліку, затвердженому Міністерством оборони України. 
Позивач звернулася на гарячу лінію Урядового контактного центру 1545 та залишила звернення стосовно цього питання (№ БА-18802537, №БА-18957697, БА-18957697/2). Жодної відповіді, як зазначено позивачем у позові, не отримано.
За даним застосунку «Резерв+», позивач підлягає військовому обліку, оскільки має середню медичну освіту та позивачу присвоєно номер в реєстрі Оберіг - 151220211455578400029. Також у вказаному застосунку міститься інформація про те, що позивача розшукує ТЦК та СП. «Дата взяття на облік» - 15.12.2021. «Дата початку розшуку» - 06.06.2025.
Позивач зазначає, що що жодних повідомлень поштою з відміткою «Повістка ТЦК» до неї не надходило. У відповідному полі застосунку «Резерв+» позивачем подано звернення на виправлення даних у реєстрі, а саме виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Проте, змін не відбулося.
Позивач звернулася із заявою до Міністерства оборони України про зняття з військового обліку. Аналогічні заяви позивач направила до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
25 липня 2025 р. позивачем отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_5 , в якій зазначено, що підстави для взяття на військовий облік встановити неможливо, але позивач зобов`язана уточнити дані та пройти військово-лікарську комісію. 
Також у листі зазначено, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , як солдат запасу, з 15.12.2021 року та військово-лікарською комісією визнана непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час. 
В адміністративному позові позивач посилається на те, що ніколи не перебувала на військовому обліку, не викликалася до ТЦК та СП та ВЛК не проходила, оскільки не має спеціальності, спорідненої з відповідною військово-обліковою спеціальністю, визначеною в переліку, затвердженому Міністерством оборони України.
Вважаючи інформацію у реєстрі недостовірною, а взяття на військовий облік помилковим, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. 
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ (далі за текстом - Закон № 2232-ХІІ).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За нормами частини другої статті 2 Закону № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Відповідно до ч. 11 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» жінки, які придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком і виявили бажання проходити базову військову службу, безпосередньо перед направленням для проходження базової військової служби за їх заявою (зверненням) беруться на військовий облік призовників. Після проходження базової військової служби звільнені з військової служби жінки за їх бажанням беруться на військовий облік військовозобов`язаних у порядку та строк, визначені частиною одинадцятою статті 26 цього Закону.
Жінки, які придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком і закінчили заклади професійної, фахової передвищої або вищої освіти та здобули медичну або фармацевтичну спеціальність, підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.
Жінки, які мають спеціальність та/або професію, споріднену з відповідною військово-обліковою спеціальністю, визначеною в переліку, затвердженому Міністерством оборони України, та придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком, крім зазначених в абзаці другому цієї частини, беруться на військовий облік військовозобов`язаних за їх бажанням.
Перелік спеціальностей, за якими жінки, що мають відповідну підготовку, можуть бути взяті на військовий облік, затверджений Наказом від 11.10.2021 за № 313 Про затвердження Переліку спеціальностей та/або професій, споріднених з відповідними військово-обліковими спеціальностями, після одержання яких жінки беруться на військовий облік військовозобов`язаних та Переліку спеціальностей та/або професій, споріднених з відповідними військово-обліковими спеціальностями (зі змінами внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони № 35 від 07.02.2022).
Відповідно до ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають жінки, які належать до категорій, зазначених у частині одинадцятій статті 1 цього Закону.
Водночас порядок взяття на облік жінок, які належать до категорій, зазначених у частині одинадцятій статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", сам закон не містить.
30 грудня 2022 року Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі - Порядок).
Відповідно до п. 50 Порядку заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти, які здійснюють підготовку жінок за медичною або фармацевтичною спеціальністю, за два місяці до завершення навчання за відповідною освітньою (науковою) програмою подають список щодо таких жінок (додаток 14) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності яких вони розташовані.
Зазначені списки є підставою для оформлення жінкам тимчасового посвідчення військовозобов`язаного (без визначення ступеня їх придатності для виконання військового обов`язку та відмітки про взяття на облік) та внесення інформації до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Видача тимчасових посвідчень військовозобов`язаного зазначеним у списках жінкам, які здобули освіту за медичною або фармацевтичною спеціальністю, здійснюється районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого розташовані заклади освіти. Строк дії таких посвідчень - 30 діб.
Жінки, яким видано тимчасові посвідчення військовозобов`язаного (із строком дії 30 діб), повинні в семиденний строк з дня отримання таких посвідчень прибути до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого задеклароване/зареєстроване місце їх проживання, для взяття на військовий облік.
Взяття жінок на військовий облік військовозобов`язаних здійснюється після визначення їх придатності до військової служби, внесення персональних даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з подальшим оформленням відповідного військово-облікового документа.
Згідно з п. 51 Порядку керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій повідомляють відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки про жінок, які працюють у зазначених органах, на підприємствах, в установах та організаціях та які здобули освіту за медичною або фармацевтичною спеціальністю і не перебувають на військовому обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.
Непрацевлаштовані жінки прибувають самостійно до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з метою взяття їх на військовий облік військовозобов`язаних.
Жінки, які мають спеціальність та/або професію, споріднену з відповідною військово-обліковою спеціальністю, визначеною у переліку, затвердженому Міноборони, крім тих, які здобули освіту за медичною або фармацевтичною спеціальністю, та придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком, беруться на військовий облік військовозобов`язаних за їх бажанням на загальних засадах, визначених цим Порядком.
Наведене свідчить про те, що законодавець визначає порядок для трьох категорій жінок, які мають медичну або фармацевтичну спеціальність та підлягають взяттю на військовий облік, а саме: 1) жінки, які лише закінчили навчання, 2) працевлаштовані жінки, 3) не працевлаштовані. При цьому взяття на облік всіх категорій жінок здійснюється лише після визначення їх придатності до військової служби, що встановлюється за результатами ВЛК.
Так, про жінок, які закінчують навчання за медичною або фармацевтичною спеціальністю, подаються списки закладами професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти до Р(М)ТЦК та СП, які видають вказаним жінкам тимчасові посвідчення військовозобов`язаного строком дії на 30 днів. В свою чергу, такі жінки повинні в семиденний строк з дня отримання таких посвідчень прибути до Р(М)ТЦК та СП, на території відповідальності якого задеклароване/зареєстроване місце їх проживання, для взяття на військовий облік.
Списки працевлаштованих жінок за медичною або фармацевтичною спеціальністю подають до відповідних Р(М)ТЦК та СП саме керівники державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, де вони працюють.
Судом за даними, зазначеними у військово-обліковому документі позивача (Резерв+) встановлено, що позивач є військовозобов?язаною, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 (номер в реєстрі Оберіг: 151220211455578400029); звання: солдат, молодших спеціалістів з медичною освітою, сестра медична (брат медичний).
ІНФОРМАЦІЯ_8 на звернення позивача листом від 21.07.2025 №4304/ВОБ повідомив, що відповідно до наявних облікових даних ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також інформації у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , як солдат запасу, з 15.12.2021. Військово-лікарською комісією визнана непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час. Позивачу повідомлено про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_9 для уточнення своїх облікових даних та проходження військово-лікарської комісії.
У військово-обліковому документі позивача наявна інформація про порушення правил військового обліку, причина розшуку: не уточнили дані до 16.07.2024; дата початку розшуку: 06.06.2025.
Також, у листі від 21.07.2025 №4304/ВОБ зазначено про неможливість встановити підстави для взяття на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_11 громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Суд зазначає, що абз. 2 п. 10 ч. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», який набрав чинності 18 травня 2024 року, передбачає, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Тобто вказаний обов`язок стосується саме уточнення персональних даних, а не взяття на облік.
Такий висновок ґрунтується на системному аналізі цієї норми, зважаючи, що особа ні через центр надання адміністративних послуг, ні через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста не зможе стати на військовий облік.
Згідно з пунктом 1 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Пунктом 7 Положення № 154 визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Частинами 1, 3, 5 ст. 33 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий облік поділяється на облік призовників і облік військовозобов`язаних. Військовий облік усіх призовників і військовозобов`язаних ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників і військовозобов`язаних ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 2232-ХІІ персонально-якісний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей (біографічні дані, стан здоров`я, результати співбесід тощо) щодо призовників і військовозобов`язаних, які узагальнюються в особових справах призовників або в облікових картках військовозобов`язаних та реєструються в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку покладається на районні (міські) військові комісаріати.
У ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ зазначено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
У цій справі суд виходить із того, що з 16 березня 2017 року діє Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року за № 1951-VIII (надалі - Закон № 1951-VIII), який визначає правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти).
Відповідно до статті 1 Закону № 1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру відповідно до статті 2 Закону № 1951-VIII є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.
Статтею 9 цього Закону № 1951-VIII визначено права та обов`язки призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру. 
Призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.
З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що Закон України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" № 1951-VIІІ вказує, що такий реєстр містить дані про:
- призовників - це громадяни України приписані до призовних дільниці;
- військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
- резервісти військовозобов`язані, які у добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань.
Статтею 33 Закону "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII визначено загальні правила військового обліку, де військовий облік поділяється на облік призовників і облік військовозобов`язаних.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року за № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (надалі - Порядок № 1487), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Для внесення запису/актуалізації даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ними надаються персональні дані відповідно до вимог Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».
Згідно з пунктом 22 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до пункту 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Як зазначалось вище, позивач зверталася до відповідачів із заявами про виключення її з військового обліку, оскільки підстави для перебування на обліку відсутні. 
Так, у даному випадку суд уважає за необхідне зауважити, що ключовим у спірних правовідносинах є факт прийняття рішення про виключення позивача з військового обліку та його реалізація, оскільки саме виключення з військового обліку є юридичним фактом, який свідчить про остаточну втрату позивачем статусу військовозобов`язаного.
Матеріалами справи підтверджено, що у відповідь на звернення позивача ІНФОРМАЦІЯ_8 листом від 21.07.2025 №4304/ВОБ повідомив, що відповідно до наявних облікових даних ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також інформації у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , як солдат запасу, з 15.12.2021. Військово-лікарською комісією визнана непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час. Позивачу повідомлено про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_9 для уточнення своїх облікових даних та проходження військово-лікарської комісії. 
Крім того, відповідачем зазначено про неможливість встановити підстави для взяття на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_11 громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .
Посилаючись на ч. 11 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_8 зазначив, що він не має правових підстав для виключення позивача з військового обліку. Отже, відповідно до змісту зазначеного листа, відповідач фактично відмовив позивачці у виключенні її з військового обліку військовозобов`язаних осіб.
Разом із тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у позивачки медичної / фармацевтичної освіти.
Відповідно до статей 72– 74, 77 КАС України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, а обов`язок доказування покладається на кожну сторону щодо тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд зазначає, що у цій справі саме відповідачі, заперечуючи проти позову, посилаються на наявність у позивачки медичної освіти та відповідної військово-облікової спеціальності, однак належних і допустимих доказів на підтвердження цих тверджень суду не надали.
Зокрема, інформація у військово-обліковому документі, що позивачка є молодшим спеціалістом з медичною освітою, сестра медична, не підтверджені жодними доказами. 
Суд зауважує, що сам по собі запис певних відомостей в електронному кабінеті, застосунку «Резерв+», не є первинним документом про здобуття освіти та не замінює собою належні докази про підтвердження наявності у позивача відповідної освіти.
Так, відомостей закладу освіти, відповідних списків, передбачених Порядком № 1487, або інших документів, на підставі яких такі дані могли бути внесені до Реєстру, відповідачами до суду не надано.
Відповідно до частини одинадцятої статті 1 Закону № 2232-XII жінки, які придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком і виявили бажання проходити базову військову службу, безпосередньо перед направленням для проходження базової військової служби за їх заявою (зверненням) беруться на військовий облік призовників. Після проходження базової військової служби звільнені з військової служби жінки за їх бажанням беруться на військовий облік військовозобов`язаних у порядку та строк, визначені частиною одинадцятою статті 26 цього Закону.
Жінки, які придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком і закінчили заклади професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти та здобули медичну або фармацевтичну спеціальність, підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних.
Жінки, які мають спеціальність та/або професію, споріднену з відповідною військовообліковою спеціальністю, визначеною в переліку, затвердженому Міністерством оборони України, та придатні до проходження військової служби за станом здоров`я та віком, крім зазначених в абзаці другому цієї частини, беруться на військовий облік військовозобов`язаних за їх бажанням.
Разом з тим, відповідачами до матеріалів справи не надано доказів, які б підтверджували, що позивачка має освіту за спеціальністю, спорідненою з військово-обліковою спеціальністю або працювала за професією, спорідненою з військово-обліковою спеціальністю.
Відсутні докази і того, що позивач виявила бажання та добровільно стала на військовий облік.
Крім того, суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу належного виклику позивачки до ТЦК та СП, вручення повісток у встановленому порядку, чи документального підтвердження проходження або направлення позивача на військово-лікарську комісію.
Отже, за відсутності встановленого належними та допустимими доказами юридичного факту, з яким закон пов`язує можливість взяття жінки на військовий облік військовозобов`язаних (наявність медичної/фармацевтичної освіти або спорідненої спеціальності за переліком, або добровільне волевиявлення у випадках, передбачених законом), внесення відомостей про позивачку до Реєстру та її постановка на військовий облік не можуть вважатися правомірними.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_12 , протиправно вніс дані про позивачку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та поставив її на військовий облік військовозобов`язаних за відсутності належних підстав.
Відповідно до частини шостої статті 37 Закону № 2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
Наразі Закон № 2232-XII не встановлює правових наслідків протиправної постановки на військовий облік військовозобов`язаних за відсутності належної підстави у вигляді виключення з військового обліку.
Разом із тим відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24 зазначив, що законодавець виокремлює поняття "зняття з військового обліку" та "виключення з військового обліку", при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. З аналізу положень Закону № 2232-ХІІ висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних (пункти 37, 39 постанови).
Оскільки частина шоста статті 37 Закону № 2232-XII розрахована на випадки правомірного взяття на військовий облік військовозобов`язаних, зокрема жінок, відповідно до частини одинадцятої статті 1 Закону № 2232-XII, рішення про виключення позивачки з військового обліку має обумовлюватися встановленням факту протиправного взяття її на військовий облік.
Саме таким є ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи у цій справі.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
З огляду на викладене, зважаючи на встановлену в ході розгляду справи протиправність внесення відповідачем - ІНФОРМАЦІЯ_3 , даних про позивачку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та поставлення її на військовий облік військовозобов`язаних за відсутності належних підстав, а також фактичну відмову у виключенні позивачки з військового обліку військовозобов`язаних осіб, викладену у листі від 21.07.2025, та виходячи з принципу ефективності захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав позивача без необхідності додаткових його звернень до суду та виконання будь-яких інших умов для цього, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо взяття на військовий облік військовозобов`язаних позивача; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з військового обліку військовозобов`язаних позивача та видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів обліковий запис про позивача.
Суд звертає увагу, що відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_2 , в даному випадку не має дискреційних повноважень щодо виключення з військового обліку військовозобов`язаних позивачки та видалення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів облікового запису про позивачку, оскільки остання в силу Закону № 2232-XII не підпадає під визначення військовозобов`язаних.
Вищезазначені висновки суду не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, а є заходом, спрямованим на остаточне вирішення спору між сторонами та повне відновлення порушених прав та законних інтересів позивачки.
Щодо позовних вимог до інших відповідачів, суд зазначає наступне.
Судом установлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з внесенням відомостей про позивачку до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та постановкою її на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_13 , який є органом ведення військового обліку за місцем проживання та здійснює взяття/виключення з військового обліку у межах компетенції, визначеної законодавством.
Водночас заявлені позовні вимоги пред`явлені також до інших відповідачів - Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак суд не встановив наявності у їх діях порушення прав позивачки, яке перебувало б у прямому причинному зв`язку з предметом спору та могло бути усунене шляхом задоволення позову саме до цих суб`єктів владних повноважень.
Так, зі змісту матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 листом від 21.07.2025 №4304/ВОБ лише повідомив позивачці відомості щодо перебування на обліку та необхідності прибуття до районного ТЦК та СП для уточнення даних і проходження ВЛК, а також зазначив про неможливість встановити підстави для взяття її на військовий облік. Указаний лист має інформаційний характер і не є рішенням, індивідуальним актом, яким безпосередньо здійснено внесення відомостей до Реєстру чи постановку позивачки на військовий облік, а також не підтверджує, що саме ІНФОРМАЦІЯ_8 є органом, який вчинив оскаржувані дії.
Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_8 не є органом, який веде персонально-якісний облік позивачки за місцем її проживання та не наділений повноваженнями одноосібно змінювати обліковий запис у Реєстрі стосовно позивачки чи здійснювати її виключення з військового обліку замість відповідного районного ТЦК та СП, в якому позивачка перебуває на обліку. Отже, позовні вимоги у цій частині пред`явлені до суб`єкта, який не є належним відповідачем у спірних правовідносинах. 
Щодо Міністерства оборони України, суд виходить з того, що в межах даного спору позивачка оскаржує індивідуальні дії, пов`язані з її постановкою на військовий облік та відображенням персональних даних у Реєстрі. Водночас матеріали справи не містять доказів, що Міністерство оборони України здійснювало відносно позивачки будь-які індивідуальні дії з взяття на облік або внесення запису до Реєстру. Міністерство оборони України не приймало рішення про відмову у виключенні позивача з військового обліку. 
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до інших відповідачів не підлягають задоволенню, оскільки відсутні належні докази вчинення ними оскаржуваних дій або бездіяльності, а також відсутній прямий причинний зв`язок між їх діями та порушенням прав позивачки, яке встановлено судом у межах даної справи.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявнітсть підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ 00034022, просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168), ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо взяття на військовий облік військовозобов`язаних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з військового обліку військовозобов`язаних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та видалити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів обліковий запис про ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок). 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 12 лютого 2026 року.

Суддя Н.А. Полях