КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/8113/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )
до Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ – 00034022; адреса : проспект Повітрянофлотський, 6, м.Київ; 03168 )
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене у витязі з протоколу № 39/В від 22 листопада 2024 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке полягає у відмові виплати позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю строкової служби інвалідності, внаслідок поранення, що мало місце в період проходження строкової військової служби.
- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, виплатити Позивачу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразову грошову допомогу у разі встановлення військовослужбовцю строкової служби інвалідності, внаслідок поранення, що мало місце в період проходження строкової військової служби.
Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує, що ОСОБА_1 було звільнено з військової служби 24.06.2023 року.
23.03.2014 року під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення, пов`язаного виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові оі (довідка МСЕК серія 10 ААВ № 766770 від 23.03.2014 року).
22.03.2017 року під час повторного огляду Позивача органами МСЕК визнане особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язки-військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 12 AAA № 610098 від 22.03.201 7 року).
21.09.2023 року Позивача органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААБ № 573398 від 21.09.2023 року).
Позивач звернувся до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги іа компенсаційних сум із заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю строкової служби інвалідності, внаслідок поранення, що мало місце в період проходження строкової військової служби.
Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, згідно витягу із протоколу № 39/В від 22 листопада 2024 року було відмовлено Позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що Позивачу в 2023 році під час чергового переогляду групу інвалідності та її причинний зв`язок залишено без змін. В той самий час у витязі з протоколу комісія наголошує на тому, що Позивач не має права на отримання одноразової грошової" допомоги, оскільки йому встановлено інвалідність понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби.
Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог вказує, що позивач проходив строкову військову службу з 28.09.1982 по 23.11.1984 року та в період проходження служби отримав травму, а інвалідність встановлена значно пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби.
Важливою умовою для правильного тлумачення наведених норм статті 16 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є розуміння видів військової служби, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 цього ж Закону існують такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 26.06.2018 року по справі №750/5074/17 (адміністративне провадження №К/9901/44751/18), з урахуванням висновків фахівців Науково-консультативної ради при Верховному Суді було встановлено відсутність підстав для задоволення аналогічних позовів. 
При повторному огляді в 2023 році позивачу групу інвалідності та її причинний зв`язок залишено без змін, тому він не має права на виплату одноразової грошової допомоги.
Представником позивача подано відповідь на відзив.
Розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

Позивач проходив строкову військову службу з 28.09.1982 по 23.11.1984 року та в період проходження служби отримав травму.
23.03.2014 року, під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення, пов`язаного виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 10 ААВ № 766770 від 23.03.2014 року).
22.03.2017 року під час повторного огляду органами МСЕК позивач визнаний особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язки-військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 12 AAA № 610098 від 22.03.2017 року).
Позивача було звільнено з військової служби 24.06.2023 року. 
21.09.2023 року Позивача органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААБ № 573398 від 21.09.2023 року). 21.09.2023 року було змінено причинний зв`язок, внаслідок якого з`явилось захворювання - пов`язане із захистом Батьківщини, а у попередніх актах огляду МСЕК було вказано, що інвалідність настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Позивач звернувся до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги іа компенсаційних сум із заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю строкової служби інвалідності, внаслідок поранення, що мало місце в період проходження строкової військової служби.
Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, згідно витягу із протоколу № 39/В від 22 листопада 2024 року було відмовлено Позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що Позивачу в 2023 році під час чергового переогляду групу інвалідності та її причинний зв`язок залишено без змін. В той самий час у витязі з протоколу комісія наголошує на тому, що Позивач не має права на отримання одноразової грошової" допомоги, оскільки йому встановлено інвалідність понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби.
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві регулюються Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), Законом №2011-XII та Порядком № 975.
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Пунктом першим статті 16 Закону №2011-XII (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпункт 4 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII передбачає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно з підпунктом “б” пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується, у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Відповідно до пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII, якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Як передбачено пунктами 6, 9 статті 16-3 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України 25 грудня 2013 затвердив Порядок № 975 (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Згідно з підпунктом 1 пункту 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
З викладеного слідує, що норми статті 16-3 Закону №2011-XII та Порядку №975 передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.
Водночас, Верховний Суд у постанові від 17.02.2021 у справі № 240/1623/20 зазначив, що визначена у частині четвертій статті 16-3 Закону № 2011-XII заборона щодо виплати одної грошової допомоги може мати місце лише у разі спливу дворічного строку саме після первинного встановлення інвалідності чи втрати працездатності через одне й те ж саме ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних.
Так, у відповідності до статті 1 Кодексу цивільного захисту України (далі – КЦЗ України), Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, пожеж та інших небезпечних подій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження Кабінету Міністрів України, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - центральні органи виконавчої влади), органів державної влади, що не входять до системи центральних органів виконавчої влади (далі – інші органи державної влади), Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, встановлює права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (далі - суб`єкти господарювання), а також інших юридичних осіб.
Згідно частини першої статті 101 КЦЗ України, служба цивільного захисту – це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2013 р. №593 (далі – Положення №593), визначається порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу та порядку в резерві служби цивільного захисту.
Пунктом 2 Положення №593 також вказано, що служба цивільного захисту є державною службою особливого характеру, яка забезпечує пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, вживає заходів до запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідації їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Пунктом 5 Положення №593 зазначається, що час проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
До того ж, пунктом 3 Положення №593 визначено, що особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.
Разом з тим, Законом України “Про військовий обов`язок та військову службу” здійснюється правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
23.03.2014 року під час первинного огляду органами ОСОБА_2 визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення, пов`язаного виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові оі (довідка МСЕК серія 10 ААВ № 766770 від 23.03.2014 року).
22.03.2017 року під час повторного огляду Позивача органами МСЕК визнане особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язки-військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія 12 AAA № 610098 від 22.03.201 7 року).
21.09.2023 року Позивача органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААБ № 573398 від 21.09.2023 року)..
На підставі Свідоцтва про хворобу №86/ЗСУ віл 01.03.2023 року 18 Регіональною військово-лікарською комісією Позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 2а, 39б, 41б, 75б графи ІІІ Розкладу хвороб.
Таким чином, йдеться не про переогляд і не про зміну причинного зв`язку, а про встановлення інвалідності за новим, незалежним захворюванням, що вперше виникло під час проходження військової служби в ЗСУ.
Суд зазначає, що якщо інвалідність виникла внаслідок іншого (нового) захворювання, військовослужбовець має право на окрему виплату, навіть якщо раніше він вже отримував компенсацію за іншу інвалідність.
Заборона повторної виплати застосовується лише у випадку, коли йдеться про одне і те ж саме захворювання або ушкодження здоров`я.
Враховуючи викладене суд дійщов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати, які підлягали б розподілу на підставі статті 139 КАС України, у справі відсутні..
Керуючись ст.ст.139, 243-246, 255, 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (пр-т Повітряних сил України, 6, м. Київ, 03168, ЄДРПОУ 00034022) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним рішення Міністерства оборони України, оформлене у витязі з протоколу № 39/В від 22 листопада 2024 року комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке полягає у відмові виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразової грошової допомоги у разі встановлення військовослужбовцю строкової служби інвалідності, внаслідок поранення, що мало місце в період проходження строкової військової служби.
Зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, яка настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби.
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК