ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3187/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Фещук В.М.

за участю представників учасників у справі про неплатоспроможність:
Від АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Малік Т.І.
Керуючий реструктуризацією - арбітражний керуючий Григоренко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») (суддя суду першої інстанції Демешин О.А., м. Одеса, повний текст ухвали складено та підписано 10.12.2025)
та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 в частині вимог АТ КБ «ПриватБанк» за результатами попереднього засідання (суддя суду першої інстанції Демешин О.А., м. Одеса, повний текст ухвали складено та підписано 10.12.2025)
по справі №916/3187/25
за заявою фізичної особи ОСОБА_1  
про неплатоспроможність, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.08.2025 відкрито провадження у справі № 916/3187/25 про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Керуючим реструктуризацією майна боржника фізичної особи ОСОБА_1 призначено арбітражного керуючого Григоренка Юрія Сергійовича (свідоцтво № 1842 від 20.02.2018).
Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність опубліковано 29.08.2025 № 76990.
До Господарського суду Одеської області від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надійшла заява кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (з врахуванням уточнень) з вимогами в сумі 15 257 057,02 грн, з яких: 4 283 427,28 грн. - прострочена заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 7 437 662,44 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 3 525 706,50 грн. - нарахована пеня; а також 5 416,00 грн. - судові витрати, понесені в рамках позовного провадження.

Короткий зміст оскаржуваних ухвал.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 визнано грошові вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до фізичної особи ОСОБА_1 в сумі 501 387,55 грн як вимоги другої черги не забезпечені заставою та 258 322,89 грн - проценти, 13 089,16 грн - пеня, 3 654грн. - судові витрати та 4 844,8грн. судового збору; відхилено вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до фізичної особи ОСОБА_1 в сумі 14 480 603,42 грн.
Частково визнаючи грошові вимоги банку, суд першої інстанції вказав, що грошове зобов`язання, яке існує у боржника перед Банком на цей час у справі складається із боргу, який був визнаний Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 19.11.2015р. (1 811 387,55 грн. основного боргу, 258 322,89 грн. відсотків, 13 089,16 грн. пені та 3 654 грн. судових витрат) за мінусом погашення частини боргу в розмірі 1 310 000,00 грн. внаслідок реалізації об`єкта іпотеки. Таким чином суд вважає, що кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню у сумі 776 453,36 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 визначено наступне:
« 1. Визнаними вимогами кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 є:
- Головне управління ДПС у Дніпропетровській області в сумі 26 326,86 грн та 4 844,80 грн судового збору;
- ОСОБА_2 в сумі 1 139 713 грн та 4 844, 80 грн судового збору;
- Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» в сумі 501 387,55 грн як вимоги другої черги не забезпечені заставою та 258 322,89 грн - проценти, 13 089,16 грн - пеня, 3 654,00 грн - судові витрати та 4 844,8 грн. судового збору.
2. Відхиленими вимогами кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 є:
- вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в сумі 14 480 603,42 грн.

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 в частині вимог АТ КБ «ПриватБанк» за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25.
Апелянт вказує, що позивач при зверненні до районного суду із позовом про стягнення заборгованості визначив таку заборгованість саме у валюті зобов`язання у доларах США. Районний суд не ухвалював рішення про зміну валюти виконання зобов`язання.
Апелянт зазначає, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості в національній валюті за договором, укладеним в іноземній валюті, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання саме у валюті кредиту й не позбавляє Банк права на повернення тіла кредиту, отримання відсотків у валюті кредиту, на умовах, передбачених договором, адже судове рішення про стягнення боргу в гривні не змінює валюту кредитування, а лише свідчить про настання строку виконання зобов`язання за тією вимогою, яку задоволено судом, та наявність обов`язку боржника сплатити відповідну заборгованість в розмірі, здійснену станом на дату розрахунку.
Скаржник наголошує, що в складі грошових вимог не заявляється курсова різниця. Банк надав докази (виписки за рахунками, платіжні доручення) на підтвердження наявності грошових вимог, обліку заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті (валюті кредиту).
Апелянт вказує, що після звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , Банком здійснені нарахування відсотків, як відповідальність за порушення виконання зобов`язань, що передбачено умовами договору та нормами чинного законодавства, а саме ст. 625 ЦК України.
Апелянт також зазначив, що оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, умови кредитного договору, передбачали сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу, а сторони ці умови не оспорювали, то разом зі стягненням з боржника заборгованості в іноземній валюті суд мав право стягнути й пеню в іноземній валюті.
На думку апелянта, приймаючи рішення про відхилення частини грошових вимог кредитора, суд використав формальний підхід, не з`ясував обставини, що мають значення для справи; суд зробив висновки, які не відповідають дійсним обставинам справи, не здійснив правового аналізу умов кредитного договору та дійшов помилкових висновків про відхилення частини грошових вимог.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить:
- Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 у справі №916/3187/25, якою визнані грошові вимоги кредитора АТ КБ «ПриватБанк», скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву АТ КБ «ПриватБанк» з грошовими вимогами до ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
- Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 у справі №916/3187/25, постановлену за результатами попереднього засідання в частині грошових вимог АТ КБ «ПриватБанк» скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги кредитора акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до фізичної особи ОСОБА_1 визнати в сумі 11 726 505,72 грн - вимоги другої черги задоволення, 3 525 706,50 грн - вимоги третьої черги задоволення та судовий збір в розмірі 4 844,80 грн.

20.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення АТ КБ «ПриватБанк» по суті справи, якими апелянт доповнює апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 15.02.2026.
Копія даної ухвали була отримана АТ «КБ «ПриватБанк» в системі електронний суд - 29.01.2026.
Таким чином крайній строк на подання інших заяв по суті справи, в тому числі письмових пояснень, припадав на 15.02.2026.
В той же час, апелянт не звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення або продовження строку на подання письмових пояснень (доповнень до апеляційної скарги).
Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, враховуючи те, що відповідні письмові пояснення АТ КБ «ПриватБанк» були подані з пропуском строку, колегія суддів залишає такі пояснення без розгляду.

Короткий зміст відзивів на апеляційну скарги.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25.
Боржниця вказала, що банк вимагає понад 15 мільйонів гривень - суму, що в 7 разів перевищує ту, яку присудив суд. Банк продовжував нараховувати відсотки та пеню після рішення суду протягом 10 років, а потім здійснив повторний перерахунок за поточним курсом долара, хоча суд визначив борг у гривнях.
Боржниця зазначила, що справу про банкрутство відкрито у серпні 2025 року, отже, будь- які вимоги банку, що стосуються нарахувань до серпня 2022 року, є простроченими. З огляду на це боржник заявляє про застосування позовної давності до всіх додаткових нарахувань, які виходять за рамки рішення суду від 2015 року.
Боржниця послалася на те, що після ухвалення рішення суду про стягнення кредитної заборгованості кредитні правовідносини трансформуються з регулятивних у охоронні. Нарахування відсотків за кредитним договором після рішення суду є неправомірним.
Боржниця також вказує, що рішенням суду від 2015 року борг визначено у гривнях. Повторна конвертація за поточним курсом долара суперечить принципу res judicata та ч. 2 ст. 45 КУзПБ, яка передбачає конвертацію лише для зобов`язань, визначених в іноземній валюті. Зобов`язання, вже визначені в гривнях рішенням суду, повторній конвертації не підлягають.
Керуючись викладеним вище, боржниця просить в задоволенні апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» - відмовити; ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог у справі № 916/3187/25 - залишити без змін; ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання у справі № 916/3187/25 - залишити без змін.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Григоренко Юрія Сергійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25.
Арбітражний керуючий вказує, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2015 у справі № 203/7722/14-ц (залишеним без змін постановою Верховного Суду від 11.11.2020) з боржника стягнуто 2 086 453,60 грн, у тому числі: основний борг - 1 811 387,55 грн, відсотки - 258 322,89 грн, пеня - 13 089,16 грн, судові витрати - 3 654,00 грн. Дане рішення набрало законної сили та відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України має преюдиціальне значення. В ході виконавчого провадження № 67070015 04.09.2019 реалізовано нерухоме майно боржника за 1 310 000 грн, що підтверджено матеріалами справи. Зазначена сума зарахована в першу чергу до основного боргу: 1 811 387,55 - 1 310 000,00 = 501 387,55 грн
Арбітражний керуючий послався на те, що після ухвалення рішення суду про стягнення кредитної заборгованості кредитні правовідносини трансформуються з регулятивних у охоронні. Нарахування відсотків за кредитним договором після рішення суду є неправомірним.
Григоренко Ю.С. вказує, що рішенням суду від 19.11.2015 зобов`язання визначено в гривнях. Частина 2 статті 45 КУзПБ передбачає конвертацію за курсом НБУ для зобов`язань, визначених в іноземній валюті. Зобов`язання, вже визначені в гривнях рішенням суду, повторній конвертації не підлягають. 
На переконання Григоренко Ю.С. ухвала суду першої інстанції відповідає нормам матеріального права та усталеній практиці Верховного Суду.
Керуючись викладеним вище, арбітражний керуючий Григоренко Юрій Сергійович просить в задоволенні апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» - відмовити; ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог у справі № 916/3187/25 - залишити без змін; ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання у справі № 916/3187/25 - залишити без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/3187/25 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/3187/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3187/25 в частині розгляду заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредиторських вимог та в частині постановлення ухвали за результатами попереднього засідання на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3187/25.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25 - залишено без руху; встановлено Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі, встановленому законом - протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надійшла заява про усунення недоліків, до якої були долучені докази сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн. Таким чином недоліки апеляційної скарги були усунуті належним чином.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 15.02.2026; призначено справу №916/3187/25 до розгляду на 05.03.2026 о 11:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
05.03.2026 у судовому засіданні прийняли участь представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвокат Малік Тетяна Іванівна та керуючий реструктуризацією майна - арбітражний керуючий Григоренко Юрій Сергійович.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026 визначено розглянути справу №916/3187/25 у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; повідомлено учасників справи про оголошену перерву у судовому засіданні по справі №916/3187/25 до 26.03.2026 о 11:00 год; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 29, в залі засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників у справі не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
26.03.2026 у судовому засіданні прийняли участь представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвокат Малік Тетяна Іванівна та керуючий реструктуризацією майна - арбітражний керуючий Григоренко Юрій Сергійович.
Представники інших учасників у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.03.2026, якою повідомлено учасників справи про оголошену перерву у судовому засіданні по справі №916/3187/25 до 26.03.2026 о 11:00 год, була отримана в електронному кабінеті Бардаченко Вікторією Вікторівною - 05.03.2026, Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області - 05.03.2026, ОСОБА_2 - 05.03.2026.
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 26.03.2026, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25, до суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25 по суті, не дивлячись на відсутність представників окремих учасників у справі про банкрутство, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини, встановлені судом.
11.08.2025 Фізична особа ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.08.2025 заяву фізичної особи ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність прийнято до розгляду.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29 серпня 2025 року відкрито провадження у справі № 916/3187/25 про неплатоспроможність боржника фізичної особи, суд, зокрема, ухвалив:
- відкрити провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 );
- ввести процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 );
- ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів;
- керуючим реструктуризацією майна боржника фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) призначити арбітражного керуючого Григоренка Юрія Сергійовича (свідоцтво № 1842 від 20.02.2018);
- заборонити фізичній особі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) відчужувати майно.
Оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність опубліковано 01.09.2025 № 76990.
29.09.2025 до Господарського суду Одеської області від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» надійшла заява кредитора з грошовими вимогами до боржника (вх.№3-873/25) у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 з вимогами в сумі 11 726 505,72 грн. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06 жовтня 2025 року прийнято та призначено до розгляду заяву кредитора з грошовими вимогами від АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 11 726 505,72 грн. 
07.10.2025 до Господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 надійшов відзив на заяву АТ КБ «ПриватБанк», в якій боржник просив суд включити до реєстру вимог кредиторів до другої черги основний борг у розмірі 674 045,55 грн, до третьої черги відсотки у розмірі 96 144,89 грн та пеню у розмірі 4 836,16 грн, судові витрати у розмірі 7 352 грн, загальна сума 782 378,60 грн., а у решті вимог відмовити.
10.10.2025 до Господарського суду Одеської області від арбітражного керуючого Григоренка Ю.С. надійшов відзив на заяву АТ КБ «ПриватБанк», в якому керуючий реструктуризацією просив відкласти судовий розгляд та витребувати докази у ПАТ КБ «ПриватБанк» та Дніпропетровського відділу державної виконавчої служби, та зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» надати письмові пояснення щодо погашення 1 310 000,00 грн в межах виконавчого провадження №67070015, зокрема: чи отримав банк зазначені кошти, як вони були зараховані на компоненти боргу, чому не відображені у розрахунку. 
15.10.2025 Господарський суд Одеської області отримав від АТ КБ «ПриватБанк» заперечення на результати розгляду вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 по справі №916/3187/25. В даних запереченнях АТ КБ «ПриватБанк» просило суд визнати грошові вимоги до боржника ОСОБА_1 у розмірі 15 257 057,02 грн. та включити до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_1 вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в розмірі 11 726 505,72 грн. - до другої черги задоволення, 3 525 706,50 грн. - до третьої черги задоволення та судовий збір по даній справі в розмірі 4 844,80 грн. 
03.11.2025 Господарський суд Одеської області отримав від ОСОБА_1 заперечення (на відповідь на відзив), в яких боржник просив визнати грошові вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у межах суми, визначеної рішенням суду 2015 року з урахуванням погашення 1 310 000 грн - тобто у сумі 782 378,60 грн, з яких: 674 045,55 грн - основний борг (друга черга); 96 144,89 грн - відсотки (третя черга); 4 836,16 грн - пеня (третя черга); 7 352 грн - судові витрати, а у решті вимог - відмовити.
25.11.2025 Господарський суд Одеської області отримав заяву керуючого реструктуризацією Григоренка Ю.С., в якій вказано, що арбітражний керуючий вважає за доцільне визнати грошові вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 501 387,55 грн як вимоги другої черги не забезпечені заставою та 258 322,89 грн - проценти, 13 089,16 грн - пеня, 3 654,00 грн - судовий збір як вимоги третьої черги та відмовити у визнанні інших вимог як необґрунтованих, документально не підтверджених та заявлених з поза межами строків позовної давності.

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані ухвали суду першої інстанції не підлягають скасуванню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Ч. 6 ст. 12 ГПК України передбачено, що Господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.
Ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.
Відповідно до абз. 13 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Грошове зобов`язання (борг), згідно абз. 5 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
Приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.
Ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Адміністратор за випуском облігацій, який діє як конкурсний кредитор, подає заяву з вимогами до боржника з урахуванням вимог статті 93-1 цього Кодексу. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Частиною 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим. Склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника. Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.
Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.
Згідно ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.
За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.
У даному випадку, кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» базуються на тому, що 15 червня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №2007-ПМ-67, відповідно до умов якого боржниця отримала від Банку кредит в сумі 170 000 доларів США, зі строком дії кредиту до 15.06.2022, та зобов`язалась повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором, а також виконати інші зобов`язання згідно даного договору в повному розмірі.
В свою чергу, банк вказує, що банком свої зобов`язання виконані, а саме надано позичальнику кредитні кошти згідно умов договору, проте, позичальником - ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору у встановлені договором порядку та строки зобов`язання не виконувались, погашення заборгованості за кредитом не здійснювалось, у зв`язку з чим АТ КБ «ПриватБанк» було вимушено звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
При цьому, суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 19.11.2015 по справі №203/7722/14-ц (залишено без змін постановами Дніпровського апеляційного суду від 25.02.2020 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2020 по справі №203/7722/14-ц) позов АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №2007-ПМ-67 від 15.06.2007 року 2 082 799,60 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 1 811 387,55 грн, заборгованості по відсоткам - 258 322,89 грн, пені - 13 089,16 грн., також у рахунок повернення судових витрат 3 654,00 грн, а разом - 2 086 453,60 грн.
Зі змісту рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 19.11.2015 по справі №203/7722/14-ц вбачається наступне:
«Між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2007-ПМ-67 від 15.06.2007 року, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 170 000 доларів США, зі строком повернення кредиту до 15.06.2022 року, а відповідач зобов`язалась повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, що підтверджується копією кредитного договору від 15.06.2007 року та копією заяви на видачу готівки від 15.06.2007 року, наявними в матеріалах справи. (а.с. 18-24)…
… Встановлено, що відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2007-ПМ-67 від 15.06.2007 року, станом на 16.09.2014 рік у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість по кредитному договору, яка складається з заборгованості за кредитом - 1 811 387 грн. 55 коп., заборгованості по відсоткам - 258 322 грн. 89 коп. та пені - 13 089 грн. 16 коп., а разом становить 2 082 799 грн. 62 коп., викладені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості від 16.09.2014 року, наявним в матеріалах справи. (а.с. 6-12)
Також судом встановлено, що 08.10.2014 року позивач звертався до відповідача ОСОБА_3 з повідомленням-вимогою про здійснення погашення заборгованості по кредитному договору № 2007-ПМ-67 від 15.06.2007 року, у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань щодо здійснення своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, що підтверджується копією повідомлення-вимогою від 08.10.2014 року та копією поштового відправлення, наявними в матеріалах справи. (а.с. 13-17)».
Аналогічні обставини були встановлені у постановах Дніпровського апеляційного суду від 25.02.2020 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2020 по справі №203/7722/14-ц.
Таким чином, рішеннями у справі №203/7722/14-ц були встановлені обставини укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитного договору №2007-ПМ-67 від 15.06.2007. В той же час, умови відповідного договору встановлені не були.
Крім того, даними рішеннями також встановлено факт існування у ОСОБА_1 заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» у загальній сумі 2 086 453,60 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 1 811 387,55 грн, заборгованості по відсоткам - 258 322,89 грн, пені - 13 089,16 грн та судових витрат 3 654,00 грн.
Наведені обставини визнаються обома сторонами: АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 та підтверджуються матеріалами справи.
В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що рішеннями у справі №203/7722/14-ц було встановлено заборгованість саме у гривні, жодна сума заборгованості у іноземній валюті рішеннями у даній справи не була встановлена, тому посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував обставини існування у боржниці зобов`язань саме в доларах США, колегією суддів до уваги не приймається, адже такі обставини не підтверджуються матеріалами справи.
На підтвердження обставин укладення кредитного договору та існування у ОСОБА_1 за кредитним договором №2007-ПМ-67 від 15.06.2007 заборгованості, апелянт надав наступні докази (мовою оригіналу):
- Кредитный договор №2007-ПМ-67 от 15 июля 2007 года;
- Приложение №1 от 15 июля 2007 года к Кредитному договору №2007-ПМ-67 от 15 июля 2007 года;
- Заявка на получение кредита от 21.05.2007;
- Виписка с 15.06.2007 по 28.08.2025 рахунок №22335050010024 ОСОБА_1 (зміст даного документу, окрім назви, викладено російською мовою).
Всі вище перелічені докази викладені російською мовою, в той же час переклад даних доказів надано не булою
Згідно зі статтею 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про судоустрій та статус судів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України "Про судоустрій і статус суддів". 
При цьому, згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.
Згідно з частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
При цьому до письмових доказів, викладених недержавною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком. Переклад має бути зроблений з усього тексту документа, що перекладається, і закінчуватися підписами. Під текстами оригіналу та перекладу вміщується підпис перекладача у разі здійснення перекладу перекладачем. Посвідчувальний напис викладається під текстами документа і перекладу з нього. Переклад, розміщений на окремому від оригіналу чи копії аркуші, прикріплюється до нього, прошнуровується і скріплюється підписом нотаріуса і його печаткою.
Таким чином, докази, не перекладені з російської мови (недержавної мови) на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат» не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку. Такої ж думки дотримується Верховий Суд у постанові від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17. 
Близька за змістом позиція про те, що використання документів, викладених іноземною (російською) мовою без їх засвідченого у встановленому порядку перекладу українською мовою, суперечить положенням Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та частини першої статті 9 ЦПК України (мова цивільного судочинства), міститься у постанові від Верховного Суду 18.09.2024 у справі №751/1620/23.
Відповідно до частини першої статті 73, статей 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, враховуючи те, що документи: «Кредитный договор №2007-ПМ-67 от 15 июля 2007 года», «Приложение №1 от 15 июля 2007 года к Кредитному договору №2007-ПМ-67 от 15 июля 2007 года», «Заявка на получение кредита от 21.05.2007», Виписка с 15.06.2007 по 28.08.2025 рахунок №22335050010024 ОСОБА_1 » не містять перекладу у встановленому законодавством порядку на державну мову, то це унеможливлює для суду оцінку таких документів як доказів у справі, зокрема, достовірно встановити зміст такого документу та дії, які вчинені на підставі вказаного документу особами.
Відтак, встановивши, що документи, надані кредитором та які визначені підставою кредиторських вимог, складені іноземною мовою і заявником не надано їх засвідчений у встановленому законом порядку переклад українською мовою, колегія суддів визнає зазначені докази неналежними та недопустимими доказами, що унеможливлює їх дослідження при вирішенні спору по суті.
В свою чергу, АТ КБ «ПриватБанк», не було обґрунтовано та не було доведено суду об`єктивну неможливість подання перекладу поданих документів, як доказів, українською мовою, що унеможливлює для суду оцінку таких документів як доказів у справі.
Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги вищевказані документи, а саме: «Кредитный договор №2007-ПМ-67 от 15 июля 2007 года», «Приложение №1 от 15 июля 2007 года к Кредитному договору №2007-ПМ-67 от 15 июля 2007 года», «Заявка на получение кредита от 21.05.2007», Виписка с 15.06.2007 по 28.08.2025 рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_1 » та відповідно не надає їм оцінку.
Таким чином, колегія суддів доходить до висновку про те, що заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» заснована саме на рішенні Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 19.11.2015 по справі №203/7722/14-ц, адже інші належні та допустимі докази існування заборгованості у матеріалах справи відсутні.
Як було встановлено вище, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» становить 2 086 453,60 грн та складається з заборгованості за кредитом - 1 811 387,55 грн, заборгованості по відсоткам - 258 322,89 грн, пені - 13 089,16 грн та судових витрат 3 654,00 грн.
В той же час, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 19.11.2015 по справі №203/7722/14-ц виконувалося у межах виконавчого провадження №67070015.
Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів, в ході виконавчого провадження №67070015 04.09.2019 було реалізовано нерухоме майно боржника ( ОСОБА_1 ) за 1 310 000,00 грн, дані обставини сторонами у справі не оспорюються.
В подальшому, грошові кошти, отримані від реалізації майна ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №67070015, були перераховані на рахунок АТ КБ «ПриватБанк», що свідчить про часткове виконання рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 19.11.2015 по справі №203/7722/14-ц, а саме на суму 1 310 000,00 грн.
Таким чином, в результаті реалізації майна ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №67070015 сума заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за рішенням рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 19.11.2015 по справі №203/7722/14-ц становить 776 453,60 грн та складається з 501 387,55 грн - основного боргу (1 811 387,55 грн - 1 310 000,00 грн), 258 322,89 грн - процентів, 13 089,16 грн - пені та 3 654,00 грн судових витрат.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню у сумі 781 298,40 грн, з яких 501 387,55 грн - основного боргу, 258 322,89 грн - процентів, 13 089,16 грн - пені, 3 654 грн - судових витрат та - 4 844,80 грн. судового збору за подання заяви про визнання кредиторських вимог.
В той же час, решта вимог АТ КБ «ПриватБанк» базуються саме на умовах договору №2007-ПМ-67 від 15 липня 2007 року, адже кредиторські вимоги складаються з основної заборгованості за кредитом та нарахованих на неї пені та відсотків річних, однак апелянт не надав належним чином завірений переклад даного договору на українську мову, що позбавляє суд можливість встановити дійсні умови такого договору та перевірити обґрунтованість заявлених кредиторських вимог.
З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відхилення кредиторських вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 у сумі 14 480 603,42 грн, оскільки наявність таких кредиторських вимог не підтверджується належними та допустимими доказами.
З огляду на викладене вище, ухвала Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») по справі №916/3187/25 підлягає залишенню без змін.
Щодо ухвали за результатами попереднього засідання, колегія суддів зазначає наступне.
Ч. 2 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що попереднє засідання суду проводиться не пізніше 60 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
Відповідно до ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання. У разі необхідності господарський суд може оголосити перерву в попередньому засіданні.
Згідно ч. 4 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства в ухвалі за результатами попереднього засідання суду, зокрема, зазначаються: 1) обов`язок керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали; 2) дата засідання господарського суду, яке має відбутися не пізніше 60 днів з дня постановлення такої ухвали, на якому буде розглянуто схвалений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.
Ч. 4 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати працівникам, які перебувають/перебували у трудових відносинах із боржником, сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; 3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.
Враховуючи те, що ухвала Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») по справі №916/3187/25 підлягає залишенню без змін, то колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25 в частині вимог АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25 в частині вимог АТ КБ «ПриватБанк» - залишенню без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») та ухвали Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25 в частині вимог АТ КБ «ПриватБанк», за результатами їх апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржувані ухвали Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») та ухвали Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25 в частині вимог АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») та на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25 в частині вимог АТ КБ «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 про визнання кредиторських вимог (АТ КБ «ПриватБанк») по справі №916/3187/25 - залишити без змін.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 за результатами попереднього засідання по справі №916/3187/25 в частині вимог АТ КБ «ПриватБанк» - залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 КУзПБ у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), ухвали попереднього засідання, ухвал за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, поданих після закінчення строку, встановленого для їх подання, ухвали про затвердження плану санації у справі про банкрутство, ухвали про затвердження плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або процедури погашення боргів боржника та рішень, прийнятих за результатами розгляду заяв, поданих у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність).
Повний текст постанови складено та підписано 06.04.2026.

Головуючий суддя К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран