ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17845/20 Головуючий у 1 інстанції: Рябчук О.С.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П. 
суддів: Бужак Н.П., Василенка Я.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просила визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.03.2020 року № 0005522-3314-2656, № 0005523-3314-2656, № 0005524-3314-2656.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.03.2020 року Головним управлінням ДПС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення № 0005522-3314-2656, № 0005523-3314-2656 та № 0005524-3314-2656, якими було визначено податкові зобов`язання ОСОБА_1 за платежем: «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за податковий період 2019 рік. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення форми «Ф» № 0005522-3314-2656 на суму 526423,95 грн, № 0005523-3314-2656 на суму 324548,82 грн та № 0005524-3314-2656 на суму 340,52 грн, якими було визначено ОСОБА_1 податкові зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за податковий період 2019 рік.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято правомірно та у відповідності із вимогами законодавства в результаті виявлених під час перевірки порушень.
Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, в якому вона просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, що 02.03.2020 року, на підставі даних ДПС України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Головним управлінням ДПС у м. Києві було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення форми «Ф» № 0005522-3314-2656 на суму 526423,95 грн, № 0005523-3314-2656 на суму 324548,82 грн та № 0005524-3314-2656 на суму 340,52 грн, якими було визначено ОСОБА_1 податкові зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за податковий період 2019 рік.
09.06.2020 року ОСОБА_1 на адресу ГУ ДПС у м. Києві була направлена заява про надання інформації для проведення звірки даних щодо нарахованої суми податку, відповідно до якої остання, зокрема, просила надіслати на її адресу повний розгорнутий розрахунок податкових зобов`язань, визначених у податкових повідомленнях-рішеннях від 02.03.2020 № 0005522-3314-2656, № 0005523-3314-2656 та № 0005524-3314-2656, із наведенням усієї інформації, необхідної для визначення та обрахування такого зобов`язання і звірки даних. Проте, відповіді Відповідача на вищенаведену заяву ОСОБА_1 не отримала.
Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 02.03.2020 № 0005522-3314-2656, № 0005523-3314-2656, № 0005524-3314-2656, Позивачка звернулася з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.
Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу є необґрунтованими, а прийняті за результатами розгляду акта перевірки податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з ст. 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно та в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки).
Підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачені статтею 266 ПК України.
Відповідно до пп.266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:
а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;
б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;
в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.
Згідно пп. 266.3.1 п. 266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним плавним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, встановлюються податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (підпункт 266.7.1 пункт 266.7 статті 266 ПК України).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (підпункт 266.7.2 пункт 266.7 статті 266 ПК України).
Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним) (підпункт 266.7.3 пункт 266.7 статті 266 ПК України).
Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно зобов`язані у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій, надає відомості у строки та в порядку, встановлені підпунктом 70.16.7-1 пункту 70.16 статті 70 цього Кодексу.
У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування, (підпункт 266.7.4 пункт 266.7 статті 266 ПК України).
Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи, на підставі договору купівлі-продажу садового будинку, АЕК № 695466 від 18.07.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г. (зареєстровано в реєстрі за № 3771) ОСОБА_1 купила садовий будинок номер 70 (бувший б/н) з відповідними надвірними будівлями загальною площею 201.6 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Відповідно до Інформації з Державного peєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 224308746 від 17.09.2020 року, ОСОБА_1 на праві власності належить об`єкт - садовий будинок загальною площею 201.6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 233751032212; дата та час державної реєстрації: 18.11.2013 15:13:24 на підставі договору купівлі-продажу садового будинку, серія та номер 3771, виданого 18.07.2002, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г.)
Крім того, відомостями Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності також підтверджується, що ОСОБА_1 є власницею садового будинку загальною площею 201.6 кв.м - об`єкту житлової нерухомості розташованого у АДРЕСА_2 .
На підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, ВСК № 298994 від 16.01.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ганчук З. М. (зареєстровано в реєстрі за № 151) ОСОБА_1 придбала нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (літера «Б») що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 641,10 кв.м., що складає 1/100 частин від майнового комплексу загальною площею 47012,9 кв.м.
Відповідно до договору купівлі-продажу частини нежилого приміщення, ВТО № 457035 від 05.11.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якушевою Є.А. (зареєстровано в реєстрі за № 2164) ОСОБА_1 продала частину нежитлових приміщень на першому поверсі виробничого комплексу № 1 (літера «Б») загальною площею 41,445 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , що складає 9/10000 частин від майнового комплексу загальною площею 47012,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .
Право приватної власності на нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (літера «Б») та частину нежилих приміщень виробничого корпусу № 1 (літера «Б»), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 5184,9 кв.м. зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 04.07.2005 р., що підтверджується Реєстраційним посвідченням № 011304.
Відповідно до Інформації з Державного peєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 224308746 від 17.09.2020 року, ОСОБА_1 на праві власності належить об`єкт - виробничий корпус № 1 (літера «Б2»), площею 5032,8 кв.м. та частина нежилих приміщень виробничого корпусу № 1 (літера «Б1») площею 152,1 кв.м. - загальною площею 5184,9 кв.м., що складає 110/1000 частин від майнового комплексу пл. 47012,9 кв.м. по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 202669580000; дата та час державної реєстрації: 05.11.2013 10:02:13 на підставі договору купівдлі-продажу, серія та номер 2701, виданий 07.06.2005, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.Ф.)
Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації «реконструкція приміщень адміністративно-виробничих будівель (літ. «Б1» та «Б2») без змін зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані по вул. Фрунзе у Оболонському районі м. Києва », зареєстрованої Інспекцією архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 28.01.2014 № КВ143170280150, загальна площа будівлі (нежитлового об`єкта) 8410,00 кв.м, вважати закінчений будівництвом об`єкт готовим до експлуатації.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року у справі № 756/4044/14-ц, позовні вимоги було задоволено. Виділено в натурі фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 частку у розмірі 19/100 із нерухомого майна майнового комплексу по АДРЕСА_3 , а саме: нежилі приміщення загальною площею 5784,5 кв.м., які складаються з приміщень виробничого корпусу №1(літера «Б"») та (літера «Б'»). Визнано за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 право власності на новозбудовані нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (літера «Б"») та (літера «Б'») площею 2584 кв.м., розташовані по АДРЕСА_3 , які утворилися в результаті реконструкції нежитлових приміщень. Зобов`язано Реєстраційну службу Головного управління юстиції у місті Києві провести відповідні дії з реєстрації за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 право власності на нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (літера «Б"») та (літера «Б'») загальною площею 8410 кв.м.
Відповідно до Інформації з Державного peєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 224308746 від 17.09.2020 року, ОСОБА_1 на праві власності належить об`єкт - нежиле приміщення виробничого корпусу 31 (літера «Б1» та літера «Б2»), загальною площею 8410 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 507892180000; дата та час державної реєстрації: 17.11.2014 12:12:12 на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 травня 2014 року № 756/4044/14-ц.)
Також на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, ВСС № 529744 від 07.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коваленко Н.Ф. (зареєстровано в реєстрі за № 2701) ОСОБА_1 придбала нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (літера «Б») та частину нежилих приміщень виробничого корпусу № 1 (літера «Б»), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 5 184,9 кв.м., що складає 110/1000 частин від майнового комплексу загальною площею 47012,9 кв.м.
Відтак, оскільки у власності ОСОБА_1 перебуває нежитлова нерухомість, то вона є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що нею і не заперечується. Разом з тим, Позивачка не погоджується з розрахунком такого податку, проведеним Відповідачем, оскільки площа нерухомості, визначено податковим органом як об`єкт оподаткування, не відповідає дійсності.
Так, Відповідачем зазначено, що на виконання вимог пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Кодексу, Головним управлінням ДПС у м. Києві 02.03.2020 було проведено обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік за садовий будинок № 0005524-3314-2656 на суму 340,52 грн та сформовано податкові повідомлення-рішення за нежитлові приміщення № 0005522-3314- 2656 на суму 526 423,95 грн та № 0005523-3314-2656 на суму 324 548,82 грн.
При цьому, вказана площа приміщень (5184,90 кв.м.) входить у загальну площу 8410 кв.м нежилих приміщень виробничого корпусу № 1 (Літера «Б'») та (літера «Б») по АДРЕСА_3 після реконструкції, власницею яких є Позивачка, у зв`язку з чим нарахування відповідного податку на вказані площі різними рішеннями є протиправним та спричиняє подвійне оподаткування одного й того ж самого об`єкта нерухомого майна, що є недопустимим.
Крім того, обставини реконструкції Позивачкою нежитлових приміщень площею 5184,90 кв.м. та збільшення площі приміщення до 8410 кв.м з відповідною реєстрацією прав на новостворене майно досліджувались під час судового розгляду в межах адміністративної справи № 826/12829/18 та відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 у справі № 826/12829/18 було, зокрема, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 25 червня 2018 року № 0103189-1310-2656 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік в розмірі 124 437,60 грн.
За приписам частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві за формою «Ф» № 0005523-3314-2656 від 02.03.2020 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості по АДРЕСА_3 площею 5184,90 кв.м. за 2019 рік на суму 324 548,82 грн підлягає скасуванню, з чим погоджується і колегія суддів.
Щодо податкового повідомлення -рішення Головного управління ДПС у м. Києві за формою «Ф» № 0005522-3314-2656 від 02.03.2020 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, яка є власником об`єктів нежитлової нерухомості по АДРЕСА_3 площею 8410 кв.м. за 2019 рік на суму 526 423,95 грн та податкового повідомлення -рішення Головного управління ДПС у м. Києві за формою «Ф» № 0005524-3314-2656 від 02.03.2020 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, яка є власником садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 площею 201,6 кв.м. за 2019 рік на суму 340,52 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідачем вказано, що при обрахуванні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ним було використано рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів» зі змінами та доповненнями, яким затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в місті Києві та рішення Княжицької сільської ради Броварського району Київської області (Сорокова сесія VІІ скликання) від 27.06.2018 № 731 (40-VІІ) с. Княжичі «Про встановлення ставок та пільг зі сплати податків на 2019 рік».
Станом на 1 січня 2019 року розмір мінімальної заробітної плати становив 4173,00 грн.
Обґрунтовуючи обрахування податку за податковим повідомленням-рішенням № 0005522-3314-2656 від 02.03.2020 року, Відповідач зазначив, що Положенням про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в м. Києві, затвердженим Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів», визначено, що ставка податку для об`єктів нежитлової та житлової нерухомості за 1 кв.м становить 1,5 відсотку розміру мінімальної заробітної плати, з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року до ставки податку застосовується понижувальний коефіцієнт 0,75 до ставки, встановленої законом на 1 січня 2019 року.
Базою для оподаткування контролюючим органом прийнято нежитлове приміщення по вул. Кирилівська, 160 у м. Києві площею 8410,00 кв.м.
Розрахунок податку визначається множенням площі (8410,00 кв.м) на 1,5 % (ставка податку) та на 4173,00 грн. (мінімальна заробітна плата на 01.01.2019р.), тобто 8410,00 кв.м. х 1,5 % х 4173,00 грн = 526 381,90 грн, при тому, що сума спірного податкового повідомлення-рішення від 02.03.2020 р. № 0005522-3314-2656 є 526 423,95 грн.
При цьому, ні Позивачці на її заяву від 09.06.2020, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, ГУ ДПС у м. Києві не надано розрахунок обчислення ОСОБА_1 розміру податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, яка є власником об`єктів нежитлової нерухомості по АДРЕСА_3 площею 8410 кв.м. за 2019 рік, у зв`язку з чим суд не міг об`єктивно оцінити розрахунок, здійснений Відповідачем самостійно.
Також, судом першої інстанції правильно взято до уваги зауваження Позивачки, що Таблицею 1 до додатку 1 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 року № 910/5974) у пункті 1220,9 для будівель для конторських та адміністративних цілей встановлена ставка 1,00 відсотка від мінімальної заробітної плати, а нежитлові приміщення Позивачки, розташовані по АДРЕСА_3 загальною площею 8410,00 кв.м мають й адміністративне призначення, що підтверджується Декларацією про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві від 28.01.2014 № КВ143140280150.
Крім того, контролюючим органом не обґрунтовано також причин не застосування понижуючого коефіцієнту 0,75, встановленого приміткою 4 до Таблиці 1 до додатку 1 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 року № 910/5974), при обрахуванні податкового зобов`язання Позивачки.
Обґрунтовуючи обрахування податку за даним податковим повідомленням-рішенням, Відповідач зазначив, що Рішенням Княжицької сільської ради Броварського району Київської області (Сорокова сесія VІІ скликання) від 27.06.2018 № 731 (40-VІІ) с. Княжичі «Про встановлення ставок та пільг зі сплати податків на 2019 рік», в с. Княжичі ставка податку для об`єктів «садовий будинок» за 1 кв.м становить 0,1.
Базою для оподаткування контролюючим органом прийнято житлове приміщення по площею 201,6 кв.м., яка, згідно підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, зменшена контролюючим органом на 120 кв.м.
Таким чином, розрахунок податку визначається множенням площі (201,6 - 120 = 81,60 кв.м) на 0,1 % (ставка податку) та на 4173,00 грн (мінімальна заробітна плата на 01.01.2019 р.) = 81,60 кв.м. х 0,1 % х 4173,00 грн = 333,84 грн, при тому, що сума спірного податкового повідомлення-рішення від 02.03.2020 № 0005524-3314-2656 є 340,52 грн.
Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідачем не доведена правомірність прийнятих спірних податкових повідомлень-рішень.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи Головного управління ДПС у м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 травня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

Я.М. Василенко