Справа №: 343/1919/25 
Провадження №: 2/343/140/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року м.Долина 

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого – судді Лицура І.М.,
секретаря судового засідання – Бойків В.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
ТзОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1693474 від 13.08.2024 року в розмірі 35 400,00 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 13 серпня 2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 1693474 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону відповідач здійснив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, заповнив електронну заявку на отримання споживчого кредиту, пройшов верифікацію із використанням системи BankID НБУ, після чого на мобільний номер телефону відповідача, що був зазначений позичальником у анкеті в особистому кабінеті, було надіслано одноразовий ідентифікатор К098 для підпису кредитного договору, тобто було укладено договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України. Відповідно до умов кредитного договору, первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 8 000,00 грн. строком на 360 днів зі стандартною процентною ставкою у розмірі 1,5 % в день, що застосовується у межах строку кредиту. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування кредитних коштів в розмірі 8 000,00 грн. на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , яку позичальник отримав при оформленні кредиту. Однак, відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші грошові зобов`язання, тому в нього виникла заборгованість, яка станом на дату складання позовної заяви становить 35 400,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за основною сумою боргу – 8 000,00 грн., заборгованість за відсотками – 23 400,00 грн. та 4 000,00 грн. - пеня. 24 лютого 2025 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ТзОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-04/25, у відповідності до якого до останнього перейшло право вимоги повернення коштів за вказаним вище договором кредиту, що укладений з ОСОБА_1 . Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором кредиту не виконує та кошти добровільно не повертає, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.
В судове засідання представник позивача за довіреністю від 26.03.2025 року (а.с. 56) Паладич А.О. не з`явилася, до позовної заяви долучила клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника позивача, вказавши, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та не заперечують щодо заочного розгляду справи (а.с. 57).
Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення йому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку не вручено в зв`язку з відсутністю адресата за місцем проживання (а.с. 106-107). Також ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд даної справи шляхом поміщення оголошення про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 02.03.2026 року (а.с. 105).
За таких обставин суд 20.03.2026 року постановив ухвалу про проведення розгляду даної справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження.
Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Судом встановлено, що 13.08.2024 року між ТзОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, згідно якого товариство надало відповідачу кредит в розмірі 8 000,00 грн. в безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача (картковий рахунок № НОМЕР_1 ), строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою у розмірі 1,5 % в день, яка застосовується в межах строку кредиту, що підтверджується договором № 1693474 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», додатками до цього договору та паспортом споживчого кредиту від 13.08.2024 року, що підписані позичальником електронним підписом шляхом використання одноразових ідентифікаторів К098 і К367 (а.с. 9-16).
Листом № 20250226-494 від 26.02.2025 року (а.с. 30) ТзОВ «Пейтек» повідомило ТзОВ «Селфі Кредит», що згідно договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_2 від 01.04.2024 року, на картковий рахунок № НОМЕР_1 було перераховано 13.08.2024 року о 17:52:16 кредитні кошти в сумі 8 000,00 грн.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 13.08.2024 року відповідач підписав електронний договір № 1693474 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором К098 та отримав від ТзОВ «Селфі Кредит» кредитні кошти в сумі 8 000,00 грн. на свій картковий рахунок.
ТзОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань.
З наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за договором № 1693474 від 13.08.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 27-29) вбачається, що станом на 24.02.2025 року борг ОСОБА_1 по даному кредитному договору становить 35 400,00 грн. з яких: 8 000,00 грн. - заборгованість за тілом позики, 23 400,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками на дату відступлення права вимоги (24.02.2025 року), штрафні санкції – 4 000,00 грн.
Ці ж розрахунки підтверджують, що ОСОБА_1 не здійснив жодної сплати з метою погашення кредиту.
Як встановлено з договору факторингу № 01.02-04/25 від 24.02.2025 року, додатків № 1-5 до нього, Реєстру боржників до договору факторингу та витягу з цього Реєстру, платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 9947 від 25.02.2025 року на суму 1 508 076,83 грн. (а.с. 31-44), право вимоги до ОСОБА_1 по договору № 1693474 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 13.08.2024 року ТзОВ «Селфі Кредит» відступило ТзОВ «Свеа Фінанс». 
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші взяті на себе грошові зобов`язання, внаслідок чого за ним правомірно числиться заборгованість в розмірі 8 000,00 грн. за основною сумою боргу, з якою суд погоджується.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача 23 400,00 грн. нарахованої первісним кредитором заборгованості за відсотками, то суд вважає за доцільне зазначити наступне.
17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період.
Верховний Суд однозначно сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття «особливий період». У постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року в справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17) встановлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року - після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.
Також Верховний Суд у листі від 13.07.2018 року № 60-1543/0/2-18 повідомив, що дотримується правової позиції, згідно з якою в Україні діє особливий період.
Частиною 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014 року) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини).
Національний Банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Як вбачається з довідки № 50 від 13.01.2026 року, виданої військовою частиною НОМЕР_3 Національної гвардії України (а.с. 97), старший солдат ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу в цій частині з 29.08.2024 року по даний час.
Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, який проходить військову службу в особливий період, поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а отже він звільнений від нарахування і сплати процентів за кредитним договором з моменту призову під час мобілізації – 29.08.2024 року і кредитна установа під час дії особливого періоду не мала права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язана була їх списати.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 року в справі № 502/1438/18.
З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за договором № 1693474 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 13.08.2024 року підлягають стягненню тільки за період з 13.08.2024 року по 29.08.2024 року в сумі 1 280,00 грн., а за період з 29.08.2024 року відсотки стягнення не підлягають, оскільки відповідач, як військовослужбовець, згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати процентів в особливий період.
Також суд дійшов висновку, що вимоги ТзОВ «Свеа Фінанс» в частині стягнення з відповідача 4 000,00 грн. штрафних санкцій не підлягають задоволенню з таких підстав, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка за даним кредитним договором нарахована в період дії на території України воєнного стану, то відповідач ОСОБА_1 звільняється від обов`язку її сплати на користь ТзОВ «Свеа Фінанс».
За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 істотно порушив умови укладеного кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з нього на користь позивача слід стягнути 8 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту за договором № 1693474 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 13.08.2024 року та 1 280,00 грн. нарахованих за цим договором відсотків.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в ч. 1 якої зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так як суд задоволив позовні вимоги позивача на 26,21 %, то на його користь пропорційно слід стягнути з відповідача відшкодування сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 744 від 22.09.2025 року в розмірі 2 422,40 грн. (а.с. 8), який становитиме 634,91 грн.
На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,530,536,610,611,626,638,1048-1050,1052,1054,1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265,280282 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за договором № 1693474 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 13.08.2024 року, укладеним в електронній формі, в розмірі 9 280,00 грн. (дев`ять тисяч двісті вісімдесят гривень) та 634,91 грн. (шістсот тридцять чотири гривні та 91 копійка) відшкодування сплаченого судового збору, відмовивши в решті позову.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», що знаходиться за адресою: 04070, м.Київ вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ: 37616221.
Відповідач: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 17.03.2021 року органом 2617.

Суддя: