ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 квітня 2026 року м. Житомир справа № 240/1292/24
категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, 

встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, у якому просить: визнати протиправними і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20.07.2023 №UA205140/2023/000504/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2023 №UA205140/2023/002778.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 20 липня 2023 року державним інспектором Волинської митниці було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000504/2 та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2023/002778. Проте, позивач вважає, що зазначене рішення та картка відмови були прийняті та видані з порушеннями, внаслідок чого такі документи є протиправними та підлягають скасуванню. 
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 відкрито провадження у справі за спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відмітив, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозяться на митну територію України не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності.
У свою чергу, позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги, з мотивів, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь, у яких стверджує, що діяв на підставі та у межах наданих повноважень.
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.
23 червня 2022 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Україна) – надалі за текстом ФОП ОСОБА_1 , як покупцем, та T.V.Z. S.r.l. (Італія) – надалі за текстом T.V.Z., як постачальником, укладено контракт № 2022/023 (надалі за текстом – «Контракт»).
16 червня 2023 року між ФОП ОСОБА_1 та T.V.Z. укладено Специфікацію № 3 до Контракту № 2022/023 від 23.06.2022 року. За даною Специфікацією T.V.Z. зобов`язувався поставити ФОП ОСОБА_1 товар, а саме запчастини з різними кількісно-якісно-технічними характеристиками на загальну суму 20 334,00 Євро (умови поставки: EXW Carpenedolo, Італія; умови оплати: попередня оплата).
У зв`язку із зміною домовленостей, 16.06.2023 року між ФОП ОСОБА_1 та T.V.Z. укладено зміни до Специфікації № 3 від 16.06.2023 року до Контракту № 2022/023 від 23.06.2022 року. За даними Змінами T.V.Z. зобов`язувався поставити ФОП ОСОБА_1 товар, а саме запчастини з різними кількісно-якісно-технічними характеристиками на загальну суму 24 284,00 Євро (умови поставки: EXW Carpenedolo, Італія; умови оплати: попередня оплата).
05 липня 2023 року ФОП ОСОБА_1 здійснено сплату коштів на користь T.V.Z. у загальному розмірі 20 334,00 Євро з призначенням платежу – специфікація № 3 за контрактом № 2022/023 від 23.06.2022 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 1298.
07 липня 2023 року ФОП ОСОБА_1 здійснено сплату коштів на користь T.V.Z. у загальному розмірі 3 950,00 Євро з призначенням платежу – специфікація № 3 за контрактом № 2022/023 від 23.06.2022 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 1300 (загальна сплачена сума - 24 284,00 Євро).
13 липня 2023 року компанією T.V.Z. здійснено відвантаження товару на користь ФОП ОСОБА_1 , за фактом чого було складено Рахунок-фактуру (Інвойс) № FV2301491 та Товарно-транспортну накладну CMR № 023812.
19 липня 2023 року стороною позивача, з метою імпорту товару на територію України та за допомогою засобів електронного зв`язку, до Волинської митниці було подано митну декларацію № 23UA205140057611U8. Також, разом з митною декларацією, на підтвердження заявленої митної вартості, ФОП ОСОБА_1 було надано наступні документи:
- Декларація митної вартості від 19.07.2023року;
- Контракт № 2022/023 від 23.06.2022 року;
- Специфікація № 3 від 16.06.2023 року до контракту № 2022/023 від 23.06.2023 року;
- Зміни до специфікації № 3 від 16.06.2023 року до контракту № 2022/023 від 16.06.2023 року;
- Рахунок-проформа НОМЕР_1 від 16.06.2023 року;
- Платіжна інструкція №1298 від 05.07.2023 року;
- Платіжна інструкція № 1300 від 07.07.2023 року;
- Рахунок-фактура № FV2301491 від 13.07.2023 року;
- Документ країни відправлення № 23ITQ3J1T0011481E4 від 15.07.2023 року;
- Разовий договір-Замовлення № 2023-032 на здійснення транспортного перевезення від 13.07.2023 року;
- Товаро транспортна накладна CMR №023812 від 13.07.2023 року;
- Довідка про транспортні витрати № 1 від 19.07.2023 року;
- Пакувальний лист від 13.07.2023;
- Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR1 № Т 265541 від 15.07.2023.
У подальшому, при перевірці правильності визначення митної вартості, Волинська митниця дійшла до висновку, що документи, які надані до митного оформлення містять розбіжності, зобов`язано надати додаткові документи, які б підтвердили митну вартість товарів.
20 липня 2023 року ФОП ОСОБА_1 , з метою виконання вищезазначеного зобов`язання, надав до митного органу лист-пояснення № 2007-3 з документами, які додатково підтверджували митну вартість товарів, а саме:
- Рахунок-проформа НОМЕР_1 від 16.06.2023 року;
- Контракт № 2022/023 від 23.06.2022 року;
- Лист підтвердження T.V.Z. S.r.l. від 20.07.2023 року.
Однак, митним органом було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA205140/2023/000504/2 від 20.07.2023 року, а саме: вирішено здійснити коригування на рівні: товар № 1 – на рівні 7,63 доларів США/кг, товар № 2 – на рівні 4,66 доларів США/кг за МД № UA205140/2022/066904 від 23.09.2023 року.
На виконання прийнятого рішення митним органом було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2023/002778 від 20.07.2023 року.
Позивач, вважаючи, що рішення про коригування митної вартості товару було прийнято протиправно, а картку відмови було видано з порушенням вимог законодавства України, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Положеннями етапі 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною першою статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;
2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
За змістом ч. 4-5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, с ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з ч. 1 -2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування. - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За вимогами ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї етап і, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
За вимогами частин 1 -3 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму Імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) га другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартост і товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Положеннями частин 1-3 статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вар гість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
За приписами частин 4-6 статі 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу: надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
В свою чергу, сторона позивача зазначає, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , при здійсненні вищезазначеного декларування, надав усі документи, що були передбачені ч. 1, 2 ст. 53 МК України та наявні при митному оформленні, що підтверджується вищезазначеними фактичними обставинами справи та доказами, наявними у матеріалах справи.
Подані документи є оригінальними, непідробленими, без розбіжностей та містять достатній обсяг відомостей для підтвердження числових значень задекларованої митної вартості товарів.
Щодо відсутності підстав для витребування документів, суд зазначає таке.
Частиною 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.
Отже, законодавцем у ч. 1, 2 ст. 53 МК України визначено вичерпний перелік документів, які мають бути надані на підтвердження митної вартості товарів. Витребування митним органом додаткових документів можливе виключно у разі наявності у вищезазначених документах розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості або ознак підробки або у разі, якщо такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.07.2022 року по справі № 815/3805/16 вказав наступне:
Право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
В свою чергу, оскільки, позивачем було подано повний та виключний перелік документів, який містив усі дані, необхідні для визначення митної вартості за методом обраним ФОП ОСОБА_1 , не мав розбіжностей або підробок, то, відповідно, витребування митним органом документів є безпідставним.
Щодо відсутності правових підстав для коригування митної вартості товарів, слід зазначити таке.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України - митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
З огляду на те, що будь-яка з вищезазначених підстав відсутня, а подані позивачем документи містять повні та достовірні відомості з вірно визначеною митною вартістю товарів, то, відповідно, прийняте рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що винесене без належної на те правової підстави.
Відповідно до п. 1, 4 ст. 55 МК України - прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
У рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначено та не надано роз`яснення яких саме даних або документів не вистачало для підтвердження митної вартості товару. Так, митний орган обмежився лише загальними формулюваннями – відсутність вичерпного числового розрахунку, наявність розбіжностей, тощо, які не дають можливості встановити істинні підстави для коригування митної вартості товарів.
Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.04.2021 року по справі № 809/1838/15 вказав наступне:
… приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Суд звертає увагу на те, що, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Продовжуючи, слід зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 54 МК України - у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Під час проведення митного контролю митний орган не довів наявність підстав для невизнання митної вартості, що задекларована ФОП ОСОБА_1 , тому, відповідно, прийняте рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що підлягає скасуванню.
Крім того, коригування митної вартості товару було здійснено на підставі цінової інформації, наявної у митному органу, шляхом здійснення посилання на митну декларацію з відповідним номером та датою, без жодного додаткового розшифрування найменування товару, його якісно-технічних характеристик, кількості, тощо.
Саме лише посилання на митну декларацію, на підставі якої коригується митна вартість товару, не є достатнім для того, щоб вважати прийняте рішення обґрунтованим. Таке твердження ґрунтується на тому, що товари можуть мати суттєві відмінності різних показників та характеристик, що прямопропорційно впливає на ціноутворення даного товару.
Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20.07.2023 року по справі № 640/22572/20 вказав наступне:
Водночас, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Відповідно до ч. 8 ст. 55 МК України - протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
Згідно ч. 9 ст. 55 МК України – у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.
Частиною 10 ст. 55 МК України передбачено, що якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому разі митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надане забезпечення сплати митних платежів повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.
Позивачем було подано звернення про надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товарів разом з яким ФОП ОСОБА_1 надав додаткові документи, що підтверджують митну вартість, проте на подане звернення ФОП ОСОБА_1 будь-якої відповіді від органу митного контролю не надходило.
Відтак, керуючись ч. 10 ст. 55 МК України, ФОП ОСОБА_1 зазначає, що орган митного контролю, за фактом ненадання відмови, визнав заявлену стороною позивача митну вартість товарів.
Оскільки первинно задекларована митна вартість товарів визнана органом митного контролю, то, відповідно, прийняте рішення та видана картка відмови підлягають скасуванню.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 20.07.2023 №UA205140/2023/000504/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2023 №UA205140/2023/002778.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов є таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246 КАС України, суд,

вирішив:
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Волинської митниці (вул. Призалізнична, 13, с. Римачі, Любомльський район, Волинська область, 44350, ЄДРПОУ: 43958385) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 20.07.2023 №UA205140/2023/000504/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20.07.2023 №UA205140/2023/002778.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 4816 (чотири тисячі вісімсот шістнадцять) грн. 88 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 13 квітня 2026 року.

Суддя Р.М.Шимонович