Провадження: 2-а/484/42/26
Справа: 484/1351/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2026 Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Коваленко Н.А.,
за участю секретаря судового засідання Голубкової Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Єрмоленко Анна Володимирівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Єрмоленко А.В. звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.11.2025 року №1946, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП
Позивач не згоден з даною постановою, так як відповідачем грубо порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню. В обгрунтування зазначає, щоелектронного кабінету призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв +» вбачається, що ОСОБА_1 має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації за п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначено місце проживання, номер телефону, та інформація про те, що дані уточнено вчасно.
Позивач, 20.11.2025 року прибув до відповідача з метою отримання інформації чому щодо нього в «Резерв +» з`явилася інформація про його розшук. Представники ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомили, що йому була направлена повістка, для з`явлення на 19.11.2025р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за якою він не прибув. Позивач надав відповідачу письмові пояснення, що жодної повістки він не отримував, оскільки перебував в лікарні з дитиною у м. Одеса. Та прибув до Первомайського РТЦКтаСП відразу, як побачив у «Резерв+» інформацію щодо свого розшуку. Після чого, в ту ж дату, а саме 20.11.2025 року, в «Резерв +» з`явилася інформація щодо припинення розшуку позивача. 13.12.2025 року позивач через «Резерв +» подав заяву на надання йому відстрочки. У відповідь на яку, 13.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачу була надана відстрочка за п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Жодних інших пояснень від відповідача 20.11.2025 року позивачем отримано не було: ані про номер повістки та дати її створення, ані про направлення її на адресу позивача, ані номеру рекомендованого поштового відправлення повістки тощо. Після чого позивач надав відповідачу письмові пояснення щодо того де і в який період він знаходився з дитиною на лікуванні. Позивач зазначає, що відповідач не надав жодних доказів щодо направлення повістки. Вказана відповідачем інформація в постанові не підтверджена жодними доказами та не відповідає дійсності, а тому виключає склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а постанова Відповідача підлягає скасуванню з подальшим закриттям адміністративної справи.
Крім того, відповідачем у оскаржуваній Постанові № 1946 від 28.11.2025р. не було зазначено та конкретизовано що саме порушив позивач та в чому саме полягає адміністративне правопорушення, яке було скоєно позивачем, а саме: яка з повісток йому направлялася: для уточнення облікових даних, на проходження медкомісії, на призов (мобілізацію), на військові збори тощо. А таке формулювання адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є неконкретним, що позбавляє особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, можливості ефективно захищатися від нього і робить неможливим об`єктивний розгляд справи.
Крім того, до позовної заяви долучено клопотання про поновлення строку на оскарження постанови, в обгрунтування зазначено, що постанова, була винесена 28.11.2025 року. Однак, щодо її існування позивач дізнався лише 10.03.2026 року, з моменту коли 10 березня 2026 року ОСОБА_1 отримав повідомлення від обслуговуючого банку про те, що на його банківський рахунок накладено арешт. З метою з`ясування підстави накладення арешту ОСОБА_1 звернувся до банку, де йому було повідомлено, що на його рахунок накладено арешт Першим відділом ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Після чого ОСОБА_1 звернувся до Першого відділу ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, де йому повідомили, що арешт накладено на підставі Заяви ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно Постанови № 1946 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 28.11.2025р. 
Ухвалою судді від 20.03.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали, на підставі яких  ОСОБА_1  було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
27.02.2026 представником ІНФОРМАЦІЯ_2 подано відзив на позов, в обгрунтування якого зазначено, що  ІНФОРМАЦІЯ_5 було направлено розпорядження № 281 від 11.10.2025 року голові територіальної громади, щодо здійснення оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в Кам`яномостівській ТГ, про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.11.2025 року о 09 год 00 хв., в тому числі ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 . 
Але військовозобов`язаний ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , не з`явився за повісткою у визначений строк, а також Кам`яномостівською ТГ, було складено акт про оповіщення військовозобов`язаних, в якому зазначалось, що група оповіщення Кумарівського старостинського округу 14.10.2025 року згідно розпорядження № 281 від 11.10.2025р., під час оповіщення, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 , зареєстрований, за вказаною адресою, але не проживає, тож повістка направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Отже військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_1 не повідомив РТЦК та СП, де перебуває, а також не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про зміну місця проживання (перебування), відповідно до п.11 ст.38 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», чим порушив правила військового обліку.
У відповідності до протоколу № 1207 від 20.11.2025 року який складено, уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідальним виконавцем адміністративного відділення Діордієвою Іриною Василівною, та встановлено, 20.11.2025 року о 10 год. 45 хв. під час дій особливого періоду та під час здійснення заходів мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 , працівниками поліції був доставлений (супроводжений) громадянин, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 під час проведення звірки облікових даних виявлено вчинене ним адміністративне правопорушення, а саме ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 19.11.2025 року 09.00 годині, по розпорядженню № 281 від 11.10.2025р., та повістці № 5122846 без поважних причин, не виконавши правила військового обліку, встановлені законодавством, порушивши вимоги ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3статті 210-1 КУпАП.
Уточнення військових облікових даних є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність, а відтак в діях (бездіяльності) громадянина ОСОБА_1 , присутній наявний склад правопорушення, передбаченого ч. З ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності та відповідно застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн, а, отже, при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_5 діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому прийняте відносно ОСОБА_1 , рішення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн. є законним та обгрунтованим.
Після того як ОСОБА_1 , не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.11.2025 року, він змінив статусна «порушник військового обліку», після чого року було сформовано і направлено звернення до органів поліції про розшук та доставлення громадянина, військовозобов`язаного ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі звернення до органів нацполіції про розшук та доставлення громадянина, військовозобов`язаного ОСОБА_1 , було доставлено (супроводжено) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є порушником військового обліку з 19.11.2025 року.
Тому вважають що правомірно, складено відносно ОСОБА_1 , протокол про адміністративне правопорушення № 1207 за вказаною статтею КУпАП, а оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення від 28.11.2025 року № 1946 є правомірною, підстав для її скасування відсутні, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2025 року № 1946, винесена відносно ОСОБА_1 , відповідає вимогам КУпАП, є законною та обгрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому вона скасуванню не підлягає.
07.04.2026 представником позивача через підсистему «Електронний суд» скеровано відповідь на відзив, де зазначено наступне. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.03.2026 року було Ухвалено: «У зв`язку зі скороченими строками для розгляду справ про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, встановити відповідачу 5-денний строк з дня вручення йому копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду». Тобто судом було зобов`язано відповідача надати копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, тобто позивачу. Однак, як вбачається з наданого відповідачем відзиву, відповідач не надав позивачу жодного документу (додатку), який долучався до відзиву. Про це, представником позивача було повідомлено відповідача шляхом направлення 02.04.2026 року адвокатського запиту з вимогою «невідкладно надати належним чином завірені копії документів, які зазначені Вами у Відзиві на позовну заяву від 30.03.2026 року № 2680». Станом на 06.04.2026 року від відповідача відповіді на даний адвокатський запит не надано.
Відповідачем було порушено порядок направлення документів іншим учасникам справи, а саме Відзив не було направлено листом з описом вкладення та більш того, відповідачем не було надано копії документів, які долучались відповідачем до відзиву, що є підставою для неприйняття даного відзиву Судом.
Щодо повістки, направленої рекомендованим листом з повідомленням про вручення зазначаю наступне.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 завжди проживав та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Жодної групи оповіщення ані 13.10.2025, ані 14.10.2025 року за адресою реєстрації та проживання ОСОБА_1 не було, ніхто до нього не приїжджав. Тобто Акт про оповіщення військовозобов`язаних від 14.10.2025р. № 518, складений групою оповіщення Кумарівського старостинського округу є таким, що не відповідає дійсності та викликає сумніви, оскільки жодним доказом не підтверджений, фото, відео фіксації про знаходження за адресою позивача 13, 14.10.2025 року не надано, будь-яких інших доказів встановлення того, що ОСОБА_1 не проживає за даною адресою також не надано.
Відповідачем надано суду копію Повістки № 5122846 від 20.10.2025 року. Однак, жодного доказу того, що дана повістка направлялася позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачем суду не надано. З матеріалів справи неможливо встановити дату, коли відповідачем було направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням повістку № 5122846, якою ОСОБА_1 зобов`язано прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.11.2025 року о 09:00 годині. Протилежного відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами. Тому, потрібно зробити висновок про те, що позивач був об`єктивно позбавлений можливості прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений у повістці день – 19.11.2025 року, оскільки йому не направлялася повістка № 5122846 рекомендованим поштовим відправленням, та номер поштового відправлення відповідачем Суду не наданий. Натомість, відомості, які містяться в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 вказують на добросовісний характер поведінки позивача у відношенні військового обов`язку та відсутність наміру ухилення від відвідування ТЦК та СП.
Встановлені обставини вказують на відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення (умисної протиправної бездіяльності), що є підставою для скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1946 від 28.11.2025 року та закриття провадження 
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, повідомлялися про дату та час розгляду справи належним чином.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.
В судовому засіданні 09.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 13.04.2026.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Як вказує позивач про наявність постанови він дізнався 10.03.2026 року, з моменту коли 10 березня 2026 року отримав повідомлення від обслуговуючого банку про те, що на його банківський рахунок накладено арешт. З метою з`ясування підстав накладення арешту ОСОБА_1 звернувся до банку, де йому було повідомлено, що на його рахунок накладено арешт Першим відділом ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Після чого ОСОБА_1 звернувся до ДВС, де йому повідомили, що арешт накладено на підставі заяви ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Постанови № 1946 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 28.11.2025. Тому просив поновити строк звернення до суду з позовом, оскільки пропущено з поважних причин.
Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
З огляду на викладене, керуючись принципом верховенства права, суд при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду усі сумніви щодо початку перебігу такого строку трактує на користь позивача та доходить висновку, що пропущений строк підлягає поновленню.
Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 від 328.11.2025 року за № 1946 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн
Відповідно до вказаної постанови, 20.11.2025 року о 10.45 год під час дії особливого періоду та під час заходів мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 під час проведення звірки облікових даних виявлено ним вчинення адміністративного правопорушення, а саме ОСОБА_1 , не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 19.11.2025 відповідно до розпорядження по повістці №5122846 тим саме, не виконав правила військового обліку, встановлені законодавством, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підтримку та мобілізацію", чим вчинив правопорушення, передбачено ч.3 ст.210-1 КУпАП.
В постанові зазначено, що розгляд відбувався без участі правопорушника, постанова направлена поштовим відправленням 28.11.2025.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд виходить з такого.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Ч.3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тобто вказана норма відсилає до інших нормативно-правових актів.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, визначає Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а загальні засади проходження в Україні військової служби закріплені в Законі України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Так, відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Відповідно до пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі по тексту Порядок № 560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Згідно із пунктом 41 Порядку № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, з аналізу наведених вище норм вбачається, що оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП може здійснюватися шляхом особистого вручення військовозобов`язаному повістки або шляхом її направлення засобами поштового зв`язку. У випадку направлення повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є документами від поштового оператора про особисте отримання поштового відправлення, відмітка у поштовому повідомленні про відмову від його отримання або відмітка у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою.
Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 15 березня 2009 року встановлено, що рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Позивачем заперечується факт оповіщення його про необхідність прибуття 19.11.2025, а відповідачем не надано доказів доведення до відома позивача змісту відповідної повістки, тобто у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, у зв`язку з чим він мав би виконати відповідний обов`язок, що позивач взагалі був належним чином повідомлений про необхідність явки до ТЦК та СП, що на його адресу взагалі направлялася така повістка сільським головою ОСОБА_3 ..
Таким чином, відповідач не довів, що позивач не з`явився по повістці №5122846, як і не доведено, що позивач взагалі отримував повістку про виклик до ТЦК та СП та що йому така повістка направлялася.
Відповідно до частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Але, зі змісту постанови № 1946 від 28.11.2025 року не вбачається, для чого викликався позивач чи для уточнення даних, чи для вирішення питань мобілізації, як то проходження ВЛК, призову за мобілізацією, тощо. Хоча в повістці №5122846, на яку у постанові №1946 здійснюється відсилання, зазначено, що ОСОБА_1 належить з`явитися для уточнення даних.
В той же час відповідальність за неявку до ТЦК та СП для уточнення даних передбачена іншою нормою, а саме ст. 210 КУпАП (Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку), а не ст. 210-1 КУпАП за якою притягнуто до відповідальності позивача.
Між тим, за приписами примітки до статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Разом з цим, відповідачами не доведено шляхом надання належних, достатніх та допустимих доказів наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, що зумовлює прийняття рішення про скасування постанови № 1946 від 28.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , підлягає закриттю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань  ІНФОРМАЦІЯ_2  на користь Держави судовий збір у розмірі 665 гривень 60 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 284, 293 КУпАП України, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 46, 77, 90, 242 246, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №1946 від 28.11.2025 року.
Адміністративний позов  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Єрмоленко Анна Володимирівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №1946 від 28.11.2025 про притягнення  ОСОБА_1  до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  - закрити.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 , витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 13.04.2026 року.

Суддя         Н.А. Коваленко