Справа № 749/1669/25
Номер провадження 2-а/749/5/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року місто Сновськ

Сновський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді  Чигвінцева М.С.
за участю секретаря Михалевич М.В.,
позивача ОСОБА_1 , представника позивача Хоминської Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ адміністративну справу №749/1669/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою серії ЕНА № 6053276 від 31.10.2025 винесену інспектором ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області Трутнем Владиславом Вячеславовичем його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і призначено штраф у розмірі 425 грн. З даною постановою він не згодний, вважає, що вона є незаконною та підлягає скасуванню.
Зазначив, що 31.10.2025 о 09-56 год. в м. Сновськ по вул. Сновська, 95, він керував транспортним засобом Опель Віваро, державний номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений інспектором поліції, який повідомив, що зупинив його на підставі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» та попросив пред`явити документи. Працівник поліції повідомив, що в зоні дії склоочисників наявна тріщина лобового скла, тобто технічний стан його автомобіля став підставою для зупинки. Він наголосив поліцейському, що зупинку здійснено безпідставно, оскільки тріщина на лобовому склі не відноситься до технічної несправності автомобіля. Поліцейський повідомив йому, що розцінює його поведінку як відмову від надання документів і почав складати оскаржувану постанову за порушення п.2.4а ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.126 КУпАП. Позивач зазначає, що доказів вчинення ним порушення та законних підстав для зупинки не було надано. Отже на думку позивача поліцейські не можуть вимагати у водія будь-яких документів, якщо у них немає доказів правопорушення, у відповідності до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». 
17.12.2025 року від представника ГУНП в Чернігівській області до суду надійшов відзив на вищевказану позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що постанова щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення ґрунтується на нормах діючого законодавства та скасуванню не підлягає. Вина позивача в інкримінованому адміністративному правопорушенні підтверджується самою постановою та відеозаписами. Крім того, ОСОБА_1 було зупинено не безпідставно, а на підставі п. 31.4.7 ПДР, за порушення правил експлуатації транспортного засобу, а саме за тріщину лобового скла.
Відповідач у судове засідання не з`явився, в своєму відзиві просив справу розглянути без представника відповідача.
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Вказав, що працівники поліції зупинили його безпідставно. Тому він не зобов`язаний був пред`являти поліцейським документи.
Представник позивача Хоминська Л.С. підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та просила скасувати постанову про адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 6053276 від 31.10.2025 року та закрити адміністративну справу. 
Судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є постанова серія ЕНА № 6053276 від 31.10.2025 у справі за ч.1 ст.126 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425 гривень.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно вимог ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
За змістом ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.
Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 гривень за те, що 31.10.2025 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel Vivaro, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Сновськ по вул. Сновська, 95 порушив вимоги п.2.4а ПДР, на вимогу працівника поліції не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії та реєстраційний документ на автомобіль, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п.2.4 «а», та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.2.4а ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Аналогічні положення закріплені і в ст.16 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух», згідно якої водій зобов`язаний мати, зокрема при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавством визначено перелік випадків, коли працівник поліції має право вимагати, а водій зобов`язаний надати, зокрема посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність документів, зазначених в п.2.1 ПДР, в тому числі страхового полісу, кореспондується із обов`язком водія механічного транспортного засобу мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Так, позивач наголошує, що працівник поліції не мав визначених ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» підстав для зупинки його транспортного засобу.
Як вбачається з відзиву відповідача причиною зупинки було наявна тріщина лобового скла в зоні дії слоочисників транспортного засобу Опель Віваро, державний номерний знак НОМЕР_1 , тому транспортний засіб було зупинено. Відносно позивача було винесено постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, постанова серії ЕНА №6053276 від 31.10.2025.
Стаття 251 КУпАП вказує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження порушення позивачем п.2.4а ПДР, відповідачем долучено до матеріалів справи відеозапис з якого вбачається керування позивачем транспортним засобом Опель Віваро, державний номерний знак НОМЕР_1 , його зупинка, встановлено, що водій керував транспортним засобом у якого була тріщина лобового скла в зоні дії склоочисників. Після зупинки автомобіля на вимогу інспектора водій відмовився надати документи для перевірки. Після неодноразового повторення вимоги надати документи інспектором здійснено розгляд справи за ч.1 ст.126 КУпАП. Поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Верховний Суд у постанові по справі №200/1010/17 від 12.12.2018 вказує, що докази, які містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки містять інформацію про обставини, які мають значення для справи.
Окрім цього, суд зауважує, що на виконання п.1 ст. 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.02.2022 № 181-р затверджено План запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні (далі - План).
Згідно п.п.1,11 Плану на органи МВС України та Національної поліції, зокрема, покладено обов`язок щодо: організації посиленої охорони та оборони важливих об`єктів національної економіки та об`єктів, що забезпечують життєдіяльність населення; проведення перевірки документів в осіб, а в разі потреби огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією та законами України.
Відповідно до п.1 розділу І Інструкції №1560 встановлено, що ця Інструкція, розроблена відповідно до вимог Законів України «Про Національну поліцію», «;Про правовий режим надзвичайного стану», «;Про правовий режим воєнного стану», Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877, Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 878,Указу Президента України від 21.07.1994 №396 «Про невідкладні заходи щодо посилення боротьби зі злочинністю», визначає організаційно-правові основи та порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності, організацію управління та особливості діяльності поліції в умовах його введення.
Пунктами 2, 5 розділу І Інструкції №1560 визначено, що посилений варіант службової діяльності - комплекс організаційно-правових, превентивних, профілактичних, оперативних та інших заходів, пов`язаних з особливим режимом виконання службових завдань і залученням значної кількості поліцейських з метою швидкої стабілізації оперативної обстановки, якщо наявними силами і засобами, що безпосередньо залучені до забезпечення публічної безпеки і порядку у повсякденному режимі несення служби, їх виконати неможливо.
Правовою основою діяльності поліцейських в умовах посиленого варіанта є Конституція України, закони України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, нормативно-правові акти МВС та ця Інструкція.
Згідно п.1 розділу ІІ Інструкції №1560 посилений варіант може бути введений на території держави або в окремих її регіонах чи населених пунктах до введення в установленому порядку надзвичайного та/або воєнного стану за наявності реальної загрози безпеці або життю громадян, усунення якої є одним із основних завдань НПУ.
Наказом Голови Національної поліції України від 09.08.2022 №568 наказано керівникам структурних підрозділів центрального органу управління поліції, територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів Національної поліції України, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України організувати до завершення (скасування) на території України воєнного стану службову діяльність поліцейських та державних службовців підпорядкованих органів у посиленому варіанті згідно з правовими засадами діяльності Національної поліції України в умовах воєнного стану та скасувати святкові дні.
Отже в умовах воєнного стану в Україні вибіркова перевірка документів в осіб є, на переконання суду, виправданим заходом, а тому посилання позивача на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу та перевірки документів є помилковими.
Таким чином, зупиняючи транспортний засіб позивача та здійснюючи перевірку документів, як превентивний захід в умовах дії воєнного стану, уповноважена особа Національної поліції діяла в межах повноважень та у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та положень чинного законодавства.
Аналогічна правова позиція щодо застосування превентивних заходів поліцейськими викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 760/20247/16-а.
Суд наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду №127/19283/17 від 25.09.2019.
З огляду на викладене, оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч.1ст.126 КУпАП, є законною та обґрунтованою.
Додатково суд враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «OHalloranand Francis v. The United Kingdom» будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Згідно вимог ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.122, 251, 280 КУпАП, ст.ст.250, 257-263, 286 КАС України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя       М.С. Чигвінцев