Справа № 308/2716/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024071030001948 від 04.10.2024, у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів Житомирської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «сержант», обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.2 ст.263 Кримінального кодексу України,-
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.
ОСОБА_4 у точно невстановлений час, але не раніше 28.09.2024 та не пізніше 04.10.2024, перебуваючи у точно невстановленому місці на території проведення бойових дій поблизу Донецької області, всупереч Положенню про дозвільну систему, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1993, та п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї і вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, у невстановленому досудовим розслідуванням місці поблизу н.п. Святогірськ Донецької області віднайшов (придбав) бойові припаси, а саме ручну осколкову гранату Ф-1 та бойовий патрон центрального бою калібру 5,45?39 мм, які надалі незаконно переніс до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу незаконно зберігав до моменту їх виявлення працівниками поліції 04.10.2024.
Згідно з висновками експертів надані на дослідження предмети є засобом ініціювання вибуху – запалом УЗРГМ для ручних гранат РГД-5 та Ф-1 і корпусом ручної осколкової гранати Ф-1. У конструктивному поєднанні запал УЗРГМ та корпус ручної осколкової гранати Ф-1 утворюють бойовий припас – ручну осколкову гранату Ф-1, придатну до вибуху. Крім того, наданий на дослідження один патрон є боєприпасом – бойовим патроном центрального бою калібру 5,45?39 мм, спорядженим кулею зі сталевим осердям, призначеним для стрільби з відповідної нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45?39 мм, який виготовлений промисловим способом та є придатним до стрільби.
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Крім цього, сержант ОСОБА_4 у точно невстановлений час, але не раніше 28.09.2024 та не пізніше 04.10.2024, перебуваючи у точно невстановленому місці на території проведення бойових дій поблизу н.п. Святогірськ Донецької області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій та порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1993, а також п. 2.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї і вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин незаконно набув багнет-ніж, усвідомлюючи, що він є холодною зброєю. Реалізуючи свій умисел на незаконне поводження із зазначеною зброєю, ОСОБА_4 відправив його засобами поштового зв`язку «Нова Пошта» з відділення № 2 м. Святогірськ Донецької області до відділення № 15 м. Ужгород Закарпатської області, звідки надалі незаконно переніс до свого помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу незаконно зберігав за місцем свого проживання та фактичного перебування до моменту його виявлення працівниками поліції 04.10.2024.
Відповідно до висновку експерта предмет, наданий на дослідження, є бойовою (військовою) холодною зброєю колюче-ріжучої дії — багнет-ножем, модель 2, до 7,62 мм автомата системи «Калашнікова» (АКМ та АКМС), виготовленим промисловим способом.
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 263 КК України, а саме:  носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.2 ст.263 Кримінального кодексу України, визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень (злочинів), викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, у вчиненому щиро кається.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати його винуватим та призначити покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді 5 років позбавлення волі, ч.2 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України просив звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.
Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; ч.2 ст. 263 КК України, а саме: носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро каявся, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, протягом усього строку досудового розслідування визнавав свою винуватість, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора уважає наявність таких обставин, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.
Мотиви призначення покарання.
Положеннями ст. 50 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.
Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, обставин, що впливають на покарання. 
Тобто, залежно від конкретних обставин кримінального провадження, особи винного, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності, суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.
Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України за ч.1 ст.263 КК України відноситься до категорій тяжких, а за ч.1 ст.263 КК України до категорій нетяжких, їх вид та суспільну небезпечність, зокрема, що кримінальні правопорушення вчинено в умовах воєнного стану; дані про особу обвинуваченого, який являється одруженим, військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «сержант», являється учасником бойових дій, раніше перебував на стаціонарному лікуванні у наркологічному відділенні, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання.
Урахувавши зазначені обставини, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі та в межах санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 слід призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.
Враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого, обставини вчинення злочину, зокрема, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також висловлену в судовому засіданні позицію представника публічного обвинувачення в особі прокурора, який просив на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування остаточно призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, призначене остаточно судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових проступків та злочинів.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Отже, ураховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав передбачених ст. ст.177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлений. 
У кримінальному провадженні визнано речовими доказами: запал УЗРГМ для ручних гранат РГД-5 та Ф-1 та корпус ручної осколкової гранати Ф-1; 1 (один) патрон, який є боєприпасом – бойовим патроном центрального бою, калібру 5,45х39 мм, споряджений кулею із сталевим осердям, призначеним для стрільби із відповідної нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45х39мм, багнет-ніж, модель 2, 7,62 мм автомата системи «Калашнікова» (АКМ та АКМС). 
При цьому, указані предмети є вилученими з цивільного обороту, хоча виготовлені промисловим способом та придатні до використання. А отже, відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України, ч. 9 ст. 100 КПК України до вказаних предметів має бути застосовано спеціальну конфіскацію шляхом передачі відповідному підрозділу, який відповідає за організацію обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів у Збройних Силах України.
Указані дії суду відповідають не лише доцільності забезпечення ЗСУ, а відповідно і інтересам держави щодо ефективного реагування на загрози національній безпеці та захисту суспільства в цілому.
Відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз №СЕ-19/107-24/10982-ВТХ від 28.10.2024; №СЕ-19/107-24/10976-ХЗ від 18.10.2024; №СЕ-19/107-24/10975-БЛ від 21.10.2024, витрати на проведення яких становлять 7 959,00 грн.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.12.2024 /справа №308/20250/24, провадження №1-кс/308/7589/24 – скасувати. 
Керуючись ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 394, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 та ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років
- за ч.2 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання  ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4 від відбування остаточно призначеного покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
У відповідності з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на  ОСОБА_4  наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем його проживання.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 7 959,00 грн.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.12.2024 /справа №308/20250/24, провадження №1-кс/308/7589/24 – скасувати. 
Застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів в кримінальному провадженні: запалу УЗРГМ для ручних гранат РГД-5 та Ф-1 та корпусу ручної осколкової гранати Ф-1; 1 патрону, який є боєприпасом – бойовим патроном центрального бою, калібру 5,45х39 мм, спорядженого кулею із сталевим осердям, призначеним для стрільби із відповідної нарізної вогнепальної зброї калібру 5,45х39мм, багнет-ніж, модель 2, 7,62 мм автомата системи «Калашнікова» (АКМ та АКМС) - шляхом передачі відповідному підрозділу, який відповідає за організацію обліку, зберігання і видачі зброї та боєприпасів Збройних Сил України.
Запобіжний захід стосовно  ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_6