Справа № 465/9762/25 Головуючий у 1 інстанції: Чорний І. Я. 
Провадження № 33/811/511/26 Доповідач в 2-й інстанції: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 24 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП,

встановив:

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 24.11.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, та на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривень.
На дану постанову суду ОСОБА_1 16.03.2026 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду скасувати та провадження у справі закрити.
В апеляційній скарзі апелянт порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з причин того, що з копією постанови суду першої інстанції ознайомився 02.01.2026 року, а тому вважає, що слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду. Інших підстав для поновлення строку апеляційного оскарження не зазначає.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вимоги апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вважаю, що необхідно відмовити у поновлення строку на апеляційне оскарження і повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Також апеляційний суд зазначає, що особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім в судовому засіданні Франківського районного суду м.Львова 24.11.2025 року під час розгляду цієї справи та надавав суду свої пояснення, за наслідками якого було винесено оскаржуване рушення. Також в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 про визнання вини у скоєному правопорушенні (а.с.20)
Отже, початок строку апеляційного оскарження слід рахувати з 24.11.2025 року, останній день якого припадає на робочий день 04.12.2025 року.
У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт вказує, що з копією постанови ознайомився 02.01.2026 року, водночас законодавець не пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження постанови суду в справі про адміністративне правопорушення з моменту отримання особою її копії. Більше того, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що лише після 02.01.2026 року ОСОБА_1 почав вживати заходів по оскарженню рішення суду першої інстанції, до зазначеної дати ОСОБА_1 , як вбачається з матеріалів справи, не цікавився подальшим рухом справи.
Більше того, апелянт не вказує які поважні причини йому завадили, зокрема з 24.11.2025 року по 04.12.2025 року включно, тобто в межах строку апеляційного оскарження, вчасно подати апеляційну скаргу. 
Отже, апеляційний суд приходить до обґрунтованого переконання про те, що ОСОБА_1 без поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження.
Таким чином, враховуючи вищезазначене необхідно відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження та повернути матеріали даної апеляційної скарги особі, яка її подала.
Керуючись ст.294 КУпАП,-
п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Франківського районного суду м.Львова від 24 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 24 листопада 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, - повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.
Суддя Львівського
апеляційного суду Березюк О.Г.