ПОСТАНОВА 
іменем України

01 квітня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 346/5260/24
провадження № 22-ц/4809/352/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л., 
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 , 
третя особа - Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2025 року  у складі судді Бойко І.А.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Коломийський відділ ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області, про оскарження батьківства та виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини.
В обґрунтування позову посилалася на те, що її син ОСОБА_4 з 05.02.2016 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , у якому народилася дочка – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після того як подружжя припинило спільне проживання у 2017 році ОСОБА_4 дізнався, що ОСОБА_3 вагітна, а тому фактичні шлюбні відносини між ними припинилися. Після народження дитини ОСОБА_4 подав нотаріусу заяву про заперечення свого батьківства. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 загинув на війні. Оскільки оспорювання батьківства і виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини можливо здійснити лише у судовому порядку, тому позивачка звернулася до суду.
Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати, що її син ОСОБА_4 не є біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та виключити відомості про батьківство ОСОБА_4 з актового запису від 09.02.2018 №24 про народження ОСОБА_6 , зобов`язати Коломийський відділ ДРАЦС внести зміни в актовий запис у книзі записів актів громадянського стану про народження ОСОБА_6 та видати нове свідоцтво про його народження.
Рішенням Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2025 року у задоволенні позовувідмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову.
Адвокат Багірян Е.Б., який діє в інтересах ОСОБА_2 направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2025 року  залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - без задоволення. Вважав, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник адвокат Федасюк Л.Д. підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити. Адвокат Багірян Е.Б., який діє в інтересах ОСОБА_2 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Третя особа у судове засідання свого представника не направила. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6 , батько -  ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 (а.с.16).
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28.12.2019 розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , зареєстрований 05.02.2016 Виконавчим комітетом Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с.5-6).
25.02.2022 ОСОБА_4 був призваний до Збройних Сил України, про що свідчить запис у військовому квитку серії НОМЕР_1 (а.с.9-11).
Судом встановлено, що 04.12.2018 ОСОБА_4 склав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В., згідно з якою він не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина – ОСОБА_6 (а.с.17).
Також встановлено, що заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06.08.2018 у справі №390/870/18 провадження №2/390/564/18 з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_5 , та сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 11 червня 2018 року і до досягнення донькою – ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а потім на утримання сина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 11 березня 2034 року і до досягнення сином ОСОБА_6 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/18 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 11 червня 2018 року по 04 лютого 2021 року, тобто до досягнення сином ОСОБА_6 трьох років (а.с.51).
Відповідно до довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання, від 15.03.2022 №57455761/1 ОСОБА_4 станом на 21.02.2021 за виконавчим листом № 2/390/564/18 мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 62242 грн (а.с.50).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 27 квітня 2023 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області. місце смерті – Україна. запорізька область, Пологівський район, село Червоне (а.с.8).
Як свідчить довідка від 30.04.2023 №894 солдат ОСОБА_4 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (а.с.12).
Як убачається зі сповіщення сім`ї про загибель від 24.04.2023 №2275 та витягу з протоколу від 18.08.2023 №1816, витягу з наказу від 02.05.2023 №121 смерть ОСОБА_4 пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.13-15).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для виключення з актового запису про народження дитини відомостей про ОСОБА_4 , як батька малолітньої дитини ОСОБА_6 , та про їх недоведеність.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.
Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Положення щодо визначення походження дитини передбачені Главою 12 Розділу ІІІ Сімейного кодексу України.
Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Відповідно до ст.133 СК України у разі, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Статтею 136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.
Отже, законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати.
Частиною першою статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.
Відповідно до ст.7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII. Передбачають, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Європейський Суд з прав людини у справі «Jevremovic v. Serbia» зазначив, що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, § 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року).
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Передумовою звернення до суду у справах про виключення запису про батьківство є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема, призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. У разі доведення за допомогою застосування спеціальних знань відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 квітня 2021 року у справі № 676/1200/20.
Тобто, предметом у справах про оспорювання батьківства є саме відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.
Встановлено, що ухвалою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 24 лютого 2025 року за клопотанням сторони позивача судом було призначено судово-імунологічну експертизу щодо біологічного батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 . При цьому, судом роз`яснено сторонам наслідки ухилення від подання експертам матеріалів, необхідних для проведення експертизи, а саме, що, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Зазначена вище ухвала суду про проведення судово-імунологічної експертизи залишена без виконання через неможливість проведення експертизи без надання біологічних зразків (а.с.76-77, 120).
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).
За таких обставин колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду, оскільки достатніх належних та допустимих доказів щодо відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком дитини, та дитиною матеріали справи не містять.
Посилання позивача на наявність нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 від 04.12.2018 про те, що ОСОБА_4 не заперечував проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина, на думку колегії суддів не є достатньою підставою для задоволення цього позову.
Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не було доведено належними та допустимими доказами підстав для виключення з актового запису про народження дитини відомостей про ОСОБА_4 , як батька малолітньої дитини - ОСОБА_6 .
Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2025 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 09 квітня 2026 року.

Головуючий суддя  О.І. Чельник

Судді   C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко