ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року	м. Львів	Справа № 909/1081/25	

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:
від позивача - Коломієць М.В. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) 
від відповідача (скаржника) - Хітько В.М. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) 

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Буковель" від 06 січня 2026 року та від 08 січня 2026 року
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2025 року (повний текст підписано 17.12.2025), суддя Михайлишин В.В.
та на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2025 року (повний текст підписано 19.12.2025), суддя Михайлишин В.В.
у справі № 909/1081/25
за позовом Фізичної особи - підприємця Бойко Тетяни Юріївни, м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Буковель", с. Поляниця, м. Яремче, Івано-Франківська область
про стягнення заборгованості в сумі 931 939 грн

встановив:
06 жовтня 2025 року Фізична особа-підприємець Бойко Тетяна Юріївна звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковель» про стягнення заборгованості за договором підряду № 202407-АС-02 від 02.08.2024 в розмірі 931 939 грн, з яких: 811 411 грн - основна заборгованість, 15 466,95 грн - інфляційні втрати, 95 790,96 грн - пеня, 9 270,09 грн - 3% річних.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2025 року у справі № 909/1081/25 позов задоволено: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 931 939 грн заборгованості за договором підряду № 202407-АС-02 від 02.08.2024, з яких: 811 411 грн - основна заборгованість, 15 466,95 грн - інфляційні втрати, 95 790,96 грн - пеня, 9 270,09 грн - 3% річних. Здійснено розподіл судових витрат.
Додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2025 року у справі № 909/1081/25 заяву представника Фізичної особи-підприємця Бойко Тетяни Юріївни задоволено частково: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 30 000 грн - витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором підряду, розробивши та передавши замовнику проектну документацію у повному обсязі як в електронній, так і в паперовій формі. Відповідач отримав результати виконаних робіт, що підтверджується належними доказами, однак у встановлений договором строк не підписав акти приймання-передачі та не надав вмотивованих зауважень щодо якості чи обсягу робіт. Суд виходив із того, що відсутність підписаного акту не є підставою для неоплати фактично виконаних робіт, якщо замовник безпідставно ухиляється від їх прийняття. Оскільки відповідач не заявив про недоліки у визначений строк, він втратив право посилатися на них у подальшому. Крім того, поведінка відповідача, який після отримання результату робіт відмовився від їх оплати без належних підстав, суперечить принципу добросовісності. З огляду на це, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок оплатити виконані роботи, а невиконання цього обов`язку є порушенням грошового зобов`язання, що тягне за собою обов`язок сплати заборгованості та передбачених договором і законом штрафних санкцій.
Додаткове рішення суду мотивоване тим, що між сторонами укладено договір про надання правничої допомоги, на підтвердження чого позивачем подано належні та допустимі докази понесення витрат. Разом з тим, з урахуванням характеру та складності спору, обсягу наданих адвокатом послуг, а також принципів розумності та співмірності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 30 000 грн (із заявлених до стягнення 60 000 грн).
Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Буковель» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами, в яких просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2025 року у справі № 909/1081/25 та ухвалити нове про відмову в позові; частково скасувати додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2025 року у справі № 909/1081/25 в частині стягнення з ТОВ «Буковель» 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні заяви представника ФОП Бойко Т.Ю. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.
Зокрема, зазначає, що суд безпідставно визнав наявність обов`язку з оплати робіт, оскільки відсутні належні та допустимі докази їх фактичного виконання і передачі у відповідності до умов договору. Зокрема скаржник вказує, що у матеріалах справи відсутні підписані сторонами акти приймання-передачі, а надані позивачем документи не підтверджують належної якості проектної документації та її відповідності вимогам будівельних норм і спеціального законодавства. Також апелянт звертає увагу на те, що сам факт направлення документів поштою не може вважатися належною передачею результату робіт. Крім того, апелянт наголошує, що суд першої інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких обов`язок оплати виникає лише за умови доведеного належного виконання робіт та їх прийняття замовником, а акти приймання-передачі мають оцінюватися у сукупності з іншими доказами. Окремо апелянт заперечує застосування судом принципу заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium), зазначаючи, що ТОВ «Буковель» послідовно заперечувало факт належного виконання робіт, а здійснення авансових платежів не може вважатися підтвердженням їх прийняття. Також скаржник зазначає, що суд не врахував факт здійснення відповідачем платежів на суму, яка перевищує вартість договору, що, на думку апелянта, свідчить про наявність переплати, а не заборгованості. Додатково апелянт звертає увагу на відсутність доказів належного направлення та отримання результатів робіт в електронній формі, а також на те, що надані позивачем матеріали не містять обов`язкових реквізитів, зокрема підписів відповідальних осіб і відомостей про розробника, що унеможливлює їх використання за призначенням. Вважає, що суд безпідставно стягнув пеню, 3% річних та інфляційні втрати, оскільки строк виконання грошового зобов`язання не настав через відсутність належного прийняття робіт, а отже відсутні підстави для застосування відповідальності.
Щодо доводів апеляційної скарги на додаткове рішення, то скаржник вважає заявлені витрати на професійну правничу допомогу такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.74, 76 ГПК України; не відповідають критеріям реальності, необхідності та співмірності, передбаченим ч.4 ст.126 ГПК України; фактично спрямованими на компенсацію абстрактного гонорару, а не реально понесених витрат. Також зазначає, що суд не навів жодного правового або економічного розрахунку, яким саме чином визначено суму до стягнення.
У відзиві на апеляційні скарги позивач просить такі залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін. Зокрема, зазначає, що позивач довів факт належного виконання робіт та їх передачу відповідачу, що підтверджується як електронним листуванням, так і доказами отримання документації поштою. Також вказує, що посилання відповідача на судову практику є нерелевантним, оскільки наведені ним правові позиції стосуються інших правовідносин, у яких не було погоджено сторонами механізму мовчазного прийняття робіт, натомість у даному випадку сторони прямо передбачили такий порядок у договорі, що було правильно враховано судом першої інстанції. Звертає увагу на те, що відповідач не конкретизував жодних недоліків наданих послуг чи порушень, а відповідні заперечення були заявлені лише під час судового розгляду, що суперечить погодженому сторонами порядку взаємодії. Також зазначає, що доводи про неналежну передачу результатів робіт спростовуються доказами їх направлення та отримання відповідачем, у тому числі через електронну пошту та поштове відправлення, яке було вручено адресату. Вважає посилання апелянта на наявність переплати маніпулятивними, оскільки наведені платежі стосуються іншого договору, який не є предметом даного спору. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач правомірно нарахував штрафні санкції, розмір яких відповідає умовам договору та фактичним обставинам справи. Щодо додаткового рішення, зазначає, що сторонами у договорі про надання професійної правничої допомоги визначено фіксований розмір гонорару, при якому не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, а також витрати є підтвердженими належними та допустимими доказами і підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційних скарг, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2025 року у справі № 909/1081/25 та ухвалити нове про відмову в позові, а також частково скасувати додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2025 року у справі № 909/1081/25 та ухвалити нове про відмову в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі, з підстав, наведених в апеляційних скаргах.
Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційних скарг заперечив, просив оскаржувані рішення залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційні скарги.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційних скарг та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного:
Як встановлено місцевим господарським судом та це вбачається з матеріалів справи, 02.08.2024 між Фізичною особою-підприємцем Бойко Тетяною Юріївною (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буковель» (замовник) укладено договір підряду у сфері архітектури про виконання проектних робіт № 202407-АС-02 (надалі - Договір).
Відповідно до п.1.1 Договору виконавець зобов`язався виконати у повному обсязі та у визначені договором (його додатками та додатковими угодами) строки роботи з розробки проектної документації розділу «Архітектурні рішення» для чотирьох типів будинків загальною площею 1 030 кв. м із підтипами, а також адміністративної будівлі площею 350 кв. м за об`єктом «Нове будівництво будинків відпочинку сімейного типу в с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області» відповідно до Завдання на проектування (Додаток № 1), тоді як замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи.
Згідно з п.1.3 Договору результатом виконання робіт є належним чином розроблена проектна документація, що відповідає вимогам чинного законодавства України, державним будівельним нормам, правилам забудови, іншим нормативно-технічним актам у сфері містобудування та архітектури, а також вихідним даним. Виконавець гарантує якість, комплектність, узгодженість та взаємопов`язаність усіх розділів документації, у тому числі виконаних із залученням субпідрядників.
Пунктом 1.4 Договору передбачено, що виконавець підтверджує наявність відповідної освіти, досвіду та кваліфікації, необхідних для виконання робіт, а також зобов`язується залучати до виконання робіт сертифікованих спеціалістів та субпідрядні організації у випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до умов п.п.2.2.3-2.2.5 Договору виконавець зобов`язаний складати та передавати замовнику акти виконаних робіт, надавати копії сертифікатів залучених виконавців, а також передавати на попередню перевірку один примірник проектної документації по кожному типу будинків. Така перевірка здійснюється замовником протягом п`яти робочих днів.
Зі свого боку, згідно з пунктами 2.3.3-2.3.5 Договору замовник зобов`язаний приймати виконані роботи, приймати рішення щодо кожного етапу виконання робіт (затвердження креслень, візуалізацій, специфікацій) у строк п`ять робочих днів з моменту їх отримання, а також оплачувати роботи у порядку та на умовах, визначених Договором. У разі ненадання вмотивованих зауважень у зазначений строк роботи вважаються прийнятими.
Згідно з п.3.1 Договору вартість виконання робіт становить 1 175,96 грн за 1 кв. м, що еквівалентно 28,35 дол. США за курсом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на дату укладення Договору (41,48 грн за 1 дол. США). Загальна ціна Договору визначена у сумі 1 622 822,04 грн, що еквівалентно 39 123,00 дол. США. Розрахунки здійснюються у гривні за комерційним курсом банку на день платежу.
Відповідно до п.3.3 Договору передбачено часткову передоплату: 50% вартості робіт сплачуються протягом десяти робочих днів з моменту підписання Договору та отримання рахунку, а решта 50% - протягом п`яти робочих днів після погодження виконаних робіт та підписання акту приймання-передачі. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця (п.3.4 Договору).
Пунктами 4.1-4.2 Договору встановлено, що виконавець передає замовнику комплект графічних і текстових матеріалів у вигляді альбому протягом 75 робочих днів, у паперовій та електронній формах (.pdf та .dwg) у трьох примірниках за актом приймання-передачі.
Згідно з п.4.5 Договору після виконання робіт виконавець направляє замовнику акти приймання-передачі. Якщо протягом п`яти календарних днів замовник не підписує акт або не надає мотивованих зауважень, роботи вважаються виконаними належним чином і прийнятими без зауважень.
Пунктом 4.8 Договору передбачено, що у разі виявлення недоліків замовник подає письмові зауваження, які виконавець зобов`язаний усунути у погоджений строк.
Відповідальність сторін визначена пунктом 7.1 Договору, згідно з яким порушенням є невиконання або неналежне виконання зобов`язань. Спори підлягають вирішенню шляхом переговорів або, у разі недосягнення згоди, у судовому порядку (п.7.2).
Пунктом 8.6 передбачено відповідальність замовника у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.
Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.9.1-9.2).
Додатком № 1 сторони погодили завдання на проектування, Додатком № 2 - перелік проектних робіт, Додатком № 3 - протокол погодження договірної ціни у розмірі 1 622 822,04 грн, а Додатком № 4 - календарний план виконання робіт, відповідно до якого роботи повинні бути виконані протягом 75 робочих днів з моменту отримання передоплати та вихідних даних.
Як вбачається з банківської виписки, 14.08.2024 виконавець отримав від замовника передоплату у розмірі 50% вартості Договору, після чого приступив до виконання робіт.
Позивачем виконано роботи у повному обсязі, зокрема розроблено проектну документацію розділу «Архітектурні рішення» для передбачених Договором об`єктів, у тому числі: проекти типів 1-А (Люкс) на 23 сторінках, 2а та 2б (Індивідуальні) по 19 сторінок кожен, 3а та 3б (Сімейні) по 14 сторінок, 3с (Сімейний) на 17 сторінках, 4а (Дюплекс) на 15 сторінках та 4б (Дюплекс об`єднаний) на 18 сторінках.
Виконанню зазначених робіт передувало погодження замовником альбому ескізних планувань і візуалізацій інтер`єру, що містив детальне планування об`єктів, а також графічної брошури «Буковель. Життя.».
Результати виконаних робіт передані замовнику як в електронній формі (27.03.2025 на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1), так і у паперовій формі: трьома примірниками альбому відповідно до умов Договору. Факт направлення підтверджується описом вкладення, накладною за трекінг-номером 6500907788479 та фіскальним чеком.
У вказаному поштовому відправленні також містилися акти приймання-передачі виконаних робіт № 04 та № 05 від 03.03.2025 разом із відповідними рахунками-фактурами.
Згідно з даними офіційного сайту АТ «Укрпошта», зазначене відправлення було отримано відповідачем - 02.04.2025.
Разом з тим, після отримання результатів робіт відповідач не підписав акти приймання-передачі та не надав вмотивованих зауважень щодо якості чи обсягу виконаних робіт. Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання належним чином та у повному обсязі, однак відповідач не здійснив оплату другої частини вартості робіт у сумі 811 411 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення 931 939 грн, з яких: 811 411 грн - основна заборгованість, 15 466,95 грн - інфляційні втрати, 95 790,96 грн - пеня, 9 270,09 грн - 3% річних.

Згідно з ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
В силу ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За своєю правовою природою укладений сторонами спору договір є договором підряду.
Згідно з частинами першою, другою ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
У статті 887 ЦК України визначено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч.1 ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів визначаються у договорі підряду.
Відповідно до положень Додатку № 4 до Договору сторони погодили календарний план виконання робіт, за яким виконавець зобов`язався виконати роботи протягом 75 робочих днів з дати отримання передоплати у розмірі 50 % та надання всіх необхідних вихідних даних.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач на виконання умов Договору 14.08.2024 здійснив передоплату у розмірі 50% від загальної вартості робіт. Крім того, відповідачем погоджено наданий виконавцем альбом ескізних планувань та візуалізацій інтер`єру для чотирьох типів житлових будинків загальною площею 1 030 кв. м із підтипами та адміністративної будівлі площею 350 кв. м за вказаним об`єктом будівництва.
Також судом встановлено, що виконавець належним чином виконав передбачені Договором роботи та передав їх замовнику, зокрема: розробив проектну документацію розділу «Архітектурні рішення» для чотирьох типів будинків загальною площею 1 030 кв. м із підтипами та адміністративної будівлі площею 350 кв. м, у тому числі: проєкт типу 1-А (Люкс) обсягом 23 сторінки; проєкти типів 2а та 2б (індивідуальні) по 19 сторінок кожен; проєкти типів 3а та 3б (сімейні) по 14 сторінок; проєкт типу 3с (сімейний) обсягом 17 сторінок; проєкт типу 4а (дюплекс) обсягом 15 сторінок; проєкт типу 4б (дюплекс об`єднаний) обсягом 18 сторінок.
Водночас відповідач заперечує щодо виникнення обов`язку з оплати другої частини вартості робіт, посилаючись на непідписання актів приймання-передачі, що свідчить про незавершеність процедури приймання робіт і, відповідно, про ненастання строку виконання грошового зобов`язання.
Разом з тим, відповідно до пунктів 2.3.3-2.3.4 Договору Замовник зобов`язаний приймати виконані роботи та приймати рішення щодо кожного етапу робіт, зокрема затверджувати надані креслення, візуалізації та специфікації, протягом п`яти робочих днів з моменту їх отримання. У разі якщо протягом зазначеного строку Замовник не надає вмотивованих зауважень щодо виконаних робіт, такі роботи вважаються прийнятими.
Частиною першою ст.853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Відповідно до ч.4 ст.882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Таким чином, згідно з положеннями статей 853, 882 ЦК України якщо замовник не підписав акт та не висловив заперечення щодо виконаних робіт, то такі роботи вважаються прийнятими.
Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт підрядником за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови замовника про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором.
Тобто підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.
При цьому, сам по собі факт відсутності підписаних сторонами актів передачі-приймання виконаних робіт не є визначальним для висновку про невиконання позивачем робіт.
Позивач направив відповідачу електронну версію результатів виконаних робіт, а саме: Проектну документацію розділу "Архітектурні рішення" для 4-ох типів будинків загальною площею 1 030 м. кв. з підтипами та адміністративної будівлі площею 350 м. кв. по об`єкту: "Нове будівництво будинків відпочинку сімейного типу в с. Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області" в форматі pdf на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 27.03.2025.
Окрім того, комплект графічних і текстових матеріалів у форматі альбому разом з актами приймання-передачі виконаних робіт та рахунками-фактурами направлено відповідачу засобами поштового зв`язку відповідно до умов Договору. Факт направлення результатів виконаних робіт у паперовій формі підтверджується описом вкладення до цінного листа, накладною за трек-номером 6500907788479, а також фіскальним чеком.
Вказане поштове відправлення отримано відповідачем - 02.04.2025, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта».
З огляду на викладене та відповідно до п.4.5 Договору, відповідач зобов`язувався протягом п`яти календарних днів з моменту отримання зазначених документів, тобто до 07.04.2025 включно, підписати та повернути виконавцю один примірник акта здачі-приймання виконаних робіт або надати вмотивовані зауваження щодо відмови від його підписання.
Враховуючи положення статей 853, 882 ЦК України про те, що обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника, проте відповідач свої обов`язки з прийняття спірних робіт не виконав, акти залишив непідписаними без належних пояснень. Також матеріали справи не містять і відповідачем не надано доказів направлення на адресу позивача або отримання останнім такої відмови.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що неподання відповідачем у визначений Договором строк вмотивованих зауважень щодо виконаних робіт із подальшим посиланням на їх неналежне виконання та порушення умов договору свідчить про суперечливу поведінку відповідача, яка не відповідає принципам добросовісності та чесної ділової практики. Суд першої інстанції обґрунтовано застосував вказаний принцип під час оцінки виконання відповідачем зобов`язань за договором підряду № 202407-АС-02 від 02.08.2024.
Крім цього, згідно з п.1.4 Договору виконавець підтверджує наявність відповідної освіти, досвіду та кваліфікації у сфері архітектури та будівництва, необхідних для виконання передбачених Договором робіт, а також зобов`язується у разі потреби залучати спеціалістів, фахівців і субпідрядні організації, які мають належну кваліфікацію, підтверджену відповідними сертифікатами згідно з вимогами чинного законодавства України.
З метою перевірки розробленої проєктної документації та забезпечення можливості її подальшого використання замовником, позивач уклав договір підряду у сфері архітектури про виконання проєктних робіт № 20240805-АС-ОС від 05.08.2024, яким залучив до виконання робіт за основним договором підряду сертифікованого архітектора - Фізичну особу-підприємця Хорошавіна Костянтина В`ячеславовича, кваліфікація якого як сертифікованого архітектора, а також право здійснювати рецензування проєктної документації та реєстрацію її в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва підтверджуються кваліфікаційним сертифікатом відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури серії АА № 000678, а також свідоцтвом про підвищення кваліфікації.
Окрім того, матеріали справи містять диплом спеціаліста серії С15 № 069339, який підтверджує, що Бойко Тетяна Юріївна закінчила у 2015 році Київський національний університет будівництва і архітектури і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Архітектура будівель і споруд» та здобула кваліфікацію - «Архітектор».
З огляду на викладене, позивач належним чином виконав вимоги п.1.4 Договору щодо наявності відповідної освіти, досвіду та кваліфікації, необхідних для виконання робіт, а також обґрунтовано залучив до виконання зобов`язань сертифікованого архітектора, кваліфікація якого підтверджена у встановленому законодавством порядку. Відтак доводи відповідача щодо неналежної кваліфікації виконавця або порушення ним умов пункту 1.4 Договору є безпідставними та спростовуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що роботи за спірними актами вважаються прийнятими, а замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухилився від прийняття робіт, адже не заявив про виявлені ним недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, відтак, зобов`язаний оплатити виконані за договором роботи в розмірі 811 411 грн.
Доводи скаржника про наявність переплати і покликання на платіжну інструкцію № 10414 від 09.09.24 оцінюються колегією суддів критично, оскільки у платіжній інструкції в призначенні платежу вказаний інший договір, а саме: № 202408-Б-19 від 19.08.2024, який не є предметом розгляду у цій справі.
Крім цього, відповідно до п.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч.ч.1 та 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, що підлягає передачі кредиторові у разі порушення зобов`язання, при цьому пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.
Місцевий господарський суд, здійснивши перевірку та перерахунок заявлених до стягнення сум у межах визначених позивачем періодів прострочення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що фактичний розмір таких нарахувань є більшим, ніж заявлений позивачем, що також перевірено апеляційним судом. Водночас, враховуючи приписи ст.14 ГПК України, та беручи до уваги визначені позивачем періоди та суми (межі позовних вимог), судом першої інстанції правомірно присуджено до стягнення заявлені до стягнення 15 466,95 грн - інфляційних втрат, 95 790,96 грн - пені та 9 270,09 грн - 3% річних. За наведених обставин, доводи апелянта про неправильні розрахунки позивача є безпідставними. При цьому, відповідачем не надано суду своїх контррозрахунків.

Щодо апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення:
В силу положень ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано належним чином засвідчені копії: ордеру серія АІ № 1988932 від 01.09.2025 про надання правничої допомоги ФОП Бойко Тетяні Юріївні в Господарському суді Івано-Франківської області на підставі договору № 28/06 від 28.06.2025, виданого адвокатом Коломійцем Миколою Вячеславовичем; договору № 28/06 від 28.06.2024 про надання правничої допомоги; замовлення № 1 від 29.06.2024 до Договору про надання правничої допомоги № 28/06 від 28.06.2024; акту № 11/12-1 від 11.12.2025 приймання-передачі наданих юридичних послуг згідно з Договором про надання правничої допомоги № 28/06 від 28.06.2024; детального опису робіт до Договору про надання правничої допомоги № 28/06 від 28.06.2024; рахунку-фактури № 11/12 від 11.12.2025 про оплату юридичних послуг згідно з Договором про надання правничої допомоги № 28/06 від 28.06.2024 в розмірі 60 000 грн.
Згідно з п.1.1 договору № 28/06 від 28.06.2024, адвокат приймає зобов`язання надавати клієнту за його замовленням комплекс юридичних послуг, вказаний в п.1.3 договору та на умовах, визначених цим договором, а клієнт - приймати та своєчасно оплачувати належним чином надані юридичні послуги відповідно до порядку, передбаченого умовами цього договору.
Відповідно до п.3.1.1 договору № 28/06 від 28.06.2024 оплата юридичних послуг, що будуть надані адвокатом за цим договором здійснюється у фіксованому розмірі, загальна вартість яких визначається в замовленні. Оплата юридичних послуг за цим договором здійснюється на умовах 100 % післяплати (післяоплати) за юридичні послуги, визначені в замовленні.
У Замовленні № 1 до договору № 28/06 від 28.06.2024 сторони визначили вартість юридичних послуг, що надаються клієнту згідно цього замовлення, що становить 60 000 грн.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ст.19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, в тому числі є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характер; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 вказала, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Поряд з цим, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність.
Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідач у суді першої інстанції надав свої заперечення щодо заяви про стягнення судових витрат та просив відмовити у її задоволенні.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. (Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20).
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про стягнення з відповідача на користь позивача 30 000 грн - у відшкодування понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу.
Місцевий господарський суд дослідив надані позивачем докази, зокрема детальний опис виконаних адвокатом робіт, обсяг та характер наданих послуг, а також врахував складність справи, яка не є значною та має типовий характер, відтак, дійшов висновку про зменшення таких витрат.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.74, 76 ГПК України, оскільки матеріали справи підтверджують протилежне. А розмір таких витрат, присуджених судом, відповідає критеріям реальності, необхідності та співмірності.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача 811 411 грн - основної заборгованості, 15 466,95 грн - інфляційних втрат, 95 790,96 грн - пені, 9 270,09 грн - 3% річних та 30 000 грн - витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення та додаткове рішення суду першої інстанції прийняті у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для їх скасування апеляційний господарський суд не вбачає.
Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення та додаткового рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційних скарг відповідача - без задоволення.
Судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 236, 244, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:
Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2025 року та додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2025 року у справі № 909/1081/25 залишити без змін, а апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Буковель» - без задоволення.
Матеріали справи № 909/1081/25 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 17 квітня 2026 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.