Справа № 420/32775/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач-1), в якій просить: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не надання відповіді позивачу - ОСОБА_1 офіційної довідки щодо виплати йому грошового забезпечення, за період з 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р., а саме: розміру щомісячного грошового забезпечення по кожному місяцю вказаного періоду (оклади, надбавки, премії); дату та місяць останньої зміни структури грошового забезпечення (базовий місяць для індексації); наявність/відсутність нарахувань індексації за період 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р.; причини ненарахування індексації, якщо вона не проводилась; 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з червня 1995 року по січень 2025 року проходив військову службу. Після звільнення з військової служби йому було надано довідку про щомісячні додаткові виплати грошового забезпечення та премію для призначення пенсії відповідно до закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Однак у довідці не було вказано про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, яке передбачено п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078. У зв`язку з чим позивач звернувся з рапортом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив надати офіційну довідку щодо грошового забезпечення за період з 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р., а саме: розмір щомісячного грошового забезпечення по кожному місяцю вказаного періоду (оклади, надбавки, премії); дату та місяць останньої зміни структури грошового забезпечення (базовий місяць для індексації), наявність/відсутність нарахувань індексації за період з 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р.; причини ненарахування індексації, якщо вона не проводилась. Між тим, станом на дату пред`явлення позову відповідачем-1 відповіді на поданий рапорт не надано, інформацію щодо причин ненарахування індексації за період служби з 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р. не надано. Такі дії відповідача-1 є протиправними та можуть створювати моральні та матеріальні складнощі. Зауважує, що системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок , що нарахування та виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності і підпорядкування. Проте, в порушення вимог абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 відповідач-1 не нараховував та не виплачував індексацію різницю за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 . При цьому, нарахування та виплата індексації-різниці повинна бути здійснена відповідачем-1 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Ухвалою від 02.10.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу-1 п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
20.10.2025 р. від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що позивачем не надано доказів подання до військової частини НОМЕР_1 рапорту щодо офіційної довідки про грошове забезпечення за період з 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р. З тексту позовної заяви не вбачається, яким чином позивач звернувся з цим рапортом до відповідача, оскільки такий рапорт до військової частини НОМЕР_1 не надходив, що підтверджується копіями сторінок журналу реєстрації вхідних документів включно з 22.09.2025 р. За таких підстав позовна заява про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо не надання відповіді позивачу на рапорт не підлягає задоволенню. Зауважує, що позивач зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 наказом від 26.04.2017 р. № 91 та призначений на посаду у військову частину НОМЕР_2 , яка знаходилася на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 у період з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р. Станом на 20.01.2025 р. (день звільнення з військової служби) позивач знаходився на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 . Таким чином, предметом спору у даній справі щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 може бути період з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р., а саме коли позивач перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . Зазначає, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р. здійснювалася відповідно до вимог Порядку № 1078. Оскільки в березні 2018 року згідно Постанови № 704 були підвищені розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців, березень 2018 року став базовим, і значення індексу споживчих цін у цьому місяці було прийнято за 1 або 100 відсотків. Так як обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів, таке обчислення проводилось з квітня 2018 року. Згідно з роз`ясненнями Мінсоцполітики від 04.07.2017 р. № 58/0/66-17 та від 09.04.2021 р. № 2144/0/290-21/51, порівняння суми підвищення заробітної плати із сумою індексації здійснюється в умовах місяця, у якому відбулося таке підвищення. Отже, якщо з 01.03.2018 р. підвищено посадові оклади, то обчислення індексу для проведення індексації має здійснюватися з квітня 2018 року. Порівняння підвищення грошового забезпечення із сумою індексації здійснюється в умовах березня 2018 року, тобто береться грошове забезпечення березня до підвищення посадових окладів та грошове забезпечення березня після підвищення посадових окладів. При цьому, враховуються всі складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру. Таким чином, індексація у березні 2018 року не нараховується, у зв`язку з тим, що підвищення грошового забезпечення перевищує суму індексації, яка склалася у місяці підвищення доходу. За таких умов підстави для нарахування позивачу щомісячної фіксованої суми індексації грошового забезпечення з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р. відсутні.
28.10.2025 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає про безпідставність викладених у ній обставин, оскільки вони не спростовують доводи позовної заяви. Крім того, позивачем було надіслано рапорт з додатками на офіційну поштову адресу Укрпоштою цінним листом з описом вкладення 22.09.2025 р., що підтверджується копією накладної № 0880100101220 та описом вкладення до неї. Даний лист повернувся до позивача 15.10.2025 р., так як представник відповідача відмовився його отримувати. 
Ухвалою від 23.01.2026 р. залучено до участі у розгляді справи в якості другого відповідача військову частині НОМЕР_2 (далі - відповідач-2), надано відповідачу-2 п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
03.02.2026 р. від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Вказує на те, що військова частина НОМЕР_2 знаходилась на фінансовому забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р., а з 01.04.2024 р. по 20.01.2025 р. позивач перебував на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 . Позивачем заявлено вимоги про визначення бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , а позовні вимоги до військової частини НОМЕР_2 позивачем не заявлялися. Зазначає, що оскільки в березні 2018 року згідно Постанови № 704 були підвищені розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців, березень 2018 року став базовим, і значення індексу споживчих цін у цьому місяці було прийнято за 1 або 100 відсотків. Так як обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів, таке обчислення проводилось з квітня 2018 року. Згідно з роз`ясненнями Мінсоцполітики від 04.07.2017 р. № 58/0/66-17 та від 09.04.2021 р. № 2144/0/290-21/51, порівняння суми підвищення заробітної плати із сумою індексації здійснюється в умовах місяця, у якому відбулося таке підвищення. Отже, якщо з 01.03.2018 р. підвищено посадові оклади, то обчислення індексу для проведення індексації має здійснюватися з квітня 2018 року. Порівняння підвищення грошового забезпечення із сумою індексації здійснюється в умовах березня 2018 року, тобто береться грошове забезпечення березня до підвищення посадових окладів та грошове забезпечення березня після підвищення посадових окладів. При цьому, враховуються всі складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру. Таким чином, індексація у березні 2018 року не нараховується, у зв`язку з тим, що підвищення грошового забезпечення перевищує суму індексації, яка склалася у місяці підвищення доходу. За таких умов підстави для нарахування позивачу щомісячної фіксованої суми індексації грошового забезпечення з 01.04.2024 р. по 20.01.2025 р. відсутні. 
Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р. перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) майстер-сержанта ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 січня 2025 р. № 7-РС з військової служби у відставку за підпунктом "б" за станом здоров`я (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) вважати таким, що справи та посаду здав і вибув для подальшого розрахунку до військової частини НОМЕР_1 , з 20 січня 2025 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.01.2025 р. № 20 майстер-сержанта ОСОБА_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 13 січня 2025 р. № 7-РС з військової служби у відставку за підпунктом "б" за станом здоров`я (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) відповідно до пункту три частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 20 січня 2025 року виключено зі списків особового складу частини та речового забезпечення. 
22.09.2025 р. позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому просив надати офіційну довідку щодо грошового забезпечення за період з 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р., а саме: розмір щомісячного грошового забезпечення по кожному місяцю вказаного періоду (оклади, надбавки, премії); дату та місяць останньої зміни структури грошового забезпечення (базовий місяць для індексації), наявність/відсутність нарахувань індексації за період з 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р.; причини ненарахування індексації, якщо вона не проводилась. 
Вказаний лист повернувся до відділення Укрпошти 09.10.2025 р. 
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не ненадання відповіді на рапорт, не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.
Що стосується позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 по ненадання відповіді на рапорт, суд зазначає наступне.
Механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту врегульовано Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06.09.2024 р. № 531, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 р. за № 1214/42559 (далі - Наказ № 531). 
Пунктом 2 розділу І Порядку № 531 передбачено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).
Водночас, пунктом 3 Розділу І Порядку № 531 визначено, що військовослужбовці звертаються до органів військового управління, органів управління Служби правопорядку із пропозиціями, заявами та скаргами, які не є рапортами, у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Законом України "Про звернення громадян" та іншими нормативно-правовими актами Міноборони.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 після звільнення з військової служби звернувся з рапортом до військової частини НОМЕР_1 про надання офіційної довідки щодо грошового забезпечення за період з 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р., а саме: розмір щомісячного грошового забезпечення по кожному місяцю вказаного періоду (оклади, надбавки, премії); дату та місяць останньої зміни структури грошового забезпечення (базовий місяць для індексації), наявність/відсутність нарахувань індексації за період з 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р.; причини ненарахування індексації, якщо вона не проводилась. 
Враховуючи те, що позивача на час звернення був звільнений з військової служби та зміст питань, відповіді на які бажав отримати позивач, суд зазначає, даний рапорт не стосується питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а тому фактично ОСОБА_1 звернувся із заявою, яка має розглядатися в порядку Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/ВР-96)..
Згідно ст.1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності. 
Частиною 1 статті 3 Закону № 393/96-ВР передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
За приписами ст.5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Отже, Законом № 393/96-ВР встановлено порядок розгляду звернень громадян у разі їх надходження до відповідного органу.
Відповідач-1 заперечує надходження від ОСОБА_1 рапорту від 22.09.2025 р., на підтвердження чого надав витяг з журналу реєстрації вхідних документів військової частини НОМЕР_1 за період з 19.09.2025 р. по 15.10.2025 р., в той час як позивач на підтвердження свого звернення надав до суду копії накладної Укрпошти від 22.09.2025 р. № 0880100101220 про відправлення рапорту з описом вкладення.
Суд зауважує, що направлений позивачем рапорт від 22.09.2025 р. було повернуто відправнику, що не заперечується і позивачем. Факт повернення поштового підправлення фактично підтверджує твердження відповідача-1 про ненадходження даного рапорту до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 і не могла його розглянути по суті.
З огляду на це суд не вбачає протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 , оскільки відповідач-1 не міг вчинити дій щодо розгляду рапорту позивача від 22.09.2025 р. внаслідок його ненадходження до військової частини НОМЕР_1 . 
У постанові від 06.02.2025 р. у справі № 990/29/22 Велика Палата Верховного Суду вказала на свою сталу позицію, відповідно до якої протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає у неухваленні рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно потрібними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були вчинені чи були вчинені з порушенням розумних строків.
Верховний Суд У постанові від 11.08.2020 р. у справі № 320/5970/17 на підставі аналізу частини другої статті 19 Конституції України та частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку, що право на захист виникає у випадку порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та інтересів особи, яка звертається за захистом порушеного її права. При цьому, протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце у тому випадку, коли в межах повноважень суб`єкта владних повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний.
Таким чином, доводи позивача про протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно не розгляду його рапорту від 22.09.2025 р. є безпідставними, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. 
Окремо суд зауважує, що у рапорті ОСОБА_1 ставилися питання розміру грошового забезпечення, зміни структури грошового забезпечення, нарахування індексації грошового забезпечення за період з 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р. 
В той же час, ОСОБА_1 проходив військову службу у вказаному періоду в різних військових частинах, які в певних періодах перебували на фінансовому забезпеченні в інших військових частинах. Зокрема, в рамках даної справи судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка з 01.06.2021 р. по 31.04.2024 р. перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . Тому навіть у разі отримання військовою частиною НОМЕР_1 рапорту позивача, у розпорядженні відповідач-1 наявні відомості лише за період з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р., а не за період з 14.05.1996 р. по 22.01.2025 р. При цьому, інформацію щодо нарахування грошового забезпечення та індексації за період з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р. військовою частиною НОМЕР_1 надано до суду разом з відзивом та направлено представнику позивача, а тому вона наявна і у позивача. 
Що стосується позовних вимог в частині не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення згідно абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , суд зазначає наступне.
Перш ніж надавати оцінку наявності у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення у фіксованій величині, необхідно встановити період, який є спірним у даній справі.
Так, позивачем заявлено позовні вимоги до військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 , без зазначення конкретних дат. 
Отже, спірним періодом, зважаючи на визначення предмету позову та відповідача самим позивачем, є той період, в якому військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 .
З матеріалів справи слідує, що військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р., у зв`язку з чим спірним періодом в рамках даної справи є період з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р.
Отже, суд надає правову оцінку позовним вимогам ОСОБА_1 за період з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р., враховуючи визначений позивачем у позовній заяві період проходження військової служби, але без зазначення конкретних дат. 
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 Закону № 2011-ХІІ).
Згідно ст.18 Закону України від 05.10.2000 р. № 2017-III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон № 2017-III) з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Відповідно до ст.19 Закону № 2017-ІІІ державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 р. № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-XII).
Відповідно до ст.1 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з положеннями ст.2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 4 Закону індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (ч.4 ст.4 Закону № 1282-ХІІ).
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (ч.2 ст.5 Закону № 1282-ХІІ).
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).
Згідно з приписами пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто початком відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 р. у справі № 120/6277/22 вказано на те, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078), передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці". Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 р. встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078).
Водночас щодо "фіксованої" суми індексації, то Верховний Суд зазначає, що Закон № 1282-XII і Порядок № 1078 такого поняття не містять.
Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 р. № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.
Проте, постановою Уряду від 09.12.2015 р. № 1013 цей Додаток викладено у новій редакції і з 01.12.2015 р. у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
Разом з тим, з 01.12.2015 р. в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 01.12.2015 р. передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 15.03.2018 р. передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення грошових доходів нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Отже, якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів, грошового доходу) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд вважає, що повноваження відповідача-1 щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними.
Беручи до уваги, що 01.03.2018 р. набрала чинності Постанова № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
З системного тлумачення абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 слідує, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача відповідачу-1 належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.
Дані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 р. у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 р. у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 р. у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 р. у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 р. у справі № 260/6386/21 із подібними правовідносинами, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню під час розгляду даної справи.
Таким чином, з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Для вирішення питання наявності чи відсутності у позивача права на отримання індексації-різниці за період з 01.06.2021 р. по 31.03.2024 р., розрахованої із застосуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, враховуючи висновки суду касаційної інстанції у вищевказаних постановах, необхідно встановити наступні обставини: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається, як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Пунктом 2 Порядку № 704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
З метою встановлення розміру грошового забезпечення позивача за лютий, березень 2018 року. судом витребував відповідні довідки як у військової частини НОМЕР_1 , так і у військової частини НОМЕР_2 .
У відзиві на позовну заяву військова частина НОМЕР_1 повідомила про неможливість надання довідки про розмір грошового забезпечення позивача за лютий, березень 2018 року, оскільки у цей позивач не знаходився на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 .
Залучена судом до участі в розгляді справи в якості другого відповідача військова частина НОМЕР_2 надала до суду довідку про неможливість надання довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за лютий, березень 2018 року у зв`язку з тим, що роздавальні відомості за цей період були знищені на адміністративній території військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 внаслідок окупації російською федерацією.
У зв`язку з цим, ухвалою від 06.03.2026 р. було витребувано в Галузевого державного архіву Міністерства оборони України довідку про нараховане та виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 26.04.2017 р. по 31.05.2021 р.
Однак 23.03.2026 р. від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України надійшла архівна довідка, в якій зазначено, що фінансові документи військової частини НОМЕР_2 за період з 2017 року на зберігання не находили. В Одеському територіальному архівному відділі ГДА Міноборони знаходяться фінансові документи в/ч НОМЕР_3 за період по 2016 рік.
Отже, судом вчинено вичерпні заходи для отримання від військових частини та Галузевого відділу Міноборони довідки про розмір грошового забезпечення позивача за лютий, березень 2018 року, однак належної інформації ні від військових частини, ні від Галузевого архівного відділу Міноборони не отримано з об`єктивних причин. 
Враховуючи вищевикладене, суд при вирішенні питання розміру грошового забезпечення позивача за лютий, березень 2018 року враховує індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального Пенсійного фонду України (форма ОК-7), беручи до ваги, що грошове забезпечення за лютий 2018 року виплачено у березні 2018 року, а за березень 2018 року - у квітні 2018 року.
Так, згідно форми ОК-7 розмір грошового забезпечення за лютий становив 8607,08 грн., а за березень 2018 року - 12085,49 грн. 
Тобто, збільшення грошового доходу ОСОБА_1 у березні 2018 року у порівнянні з лютим 2018 року склало 3487,41 грн. (12085,49 грн. - 8607,08 грн.). 
Визначаючи суму можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) необхідно встановити величину приросту індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в березні 2018 року, яка з урахуванням положень Порядку № 1078 та додатків до нього, а також даних з офіційного сайту Держстату України про індекс інфляції у 2008-2018 роках (за посиланням https://ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm) розраховується наступним шляхом: лютий 2008 року - 102,7 % (індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно даних Держстата) = 1,027; березень 2008 року - 103,8 % = 1,038; квітень 2008 року - 103,1 % - 1,031; травень 2008 року - 101,3 % = 1,013; вересень 2008 року - 101,3 % = 1,013 (розраховано за наростаючим підсумком - 100,8 % (червень 2008) х 99,5 % (липень 2008) х 99,9 % (серпень 2008) х 101,1 % (вересень 2008)); жовтень 2008 року - 101,7 % = 1,017; листопад 2008 року - 101,5 % = 1,015; грудень 2008 року - 102,1 % = 1,021; січень 2009 року - 102,9 % = 1,029; лютий 2009 року - 101,5 % = 1,015; березень 2009 року - 101,4 % = 1,014; травень 2009 року - 101,4 % = 1,014 (розраховано за наростаючим підсумком 100,9 % (квітень 2009) х 100,5 % (травень 2009); червень 2009 року - 101,1 % = 1,011; жовтень 2009 року - 101,4 % = 1,014 (розраховано за наростаючим підсумком - 99,9 % (липень 2009) х 99,8 % (серпень 2009) х 100,8 (вересень 2009) х 100,9 % (жовтень 2009); листопад 2009 року - 101,1 % = 1,011; січень 2010 - 102,7 % = 1,027 (розраховано за наростаючим підсумком = 100,9 % (грудень 2009) х 101,8 % (січень 2010); лютий 2010 року - 101,9 % = 1,019; вересень 2010 - 103,5 % = 1,035 (розраховано за наростаючим підсумком - 100,9 % (березень 2010) х 99,7 % (квітень 2010) х 99,4 % (травень 2010) х 99,6 % (червень 2010) х 99,8 % (липень 2010) х 101,2 % (серпень 2010) х 102,9 % (вересень 2010); грудень 2010 року - 101,6 % = 1,016 (100,5 % (жовтень 2010) х 100,3 % (листопад 2010) х 100,8 % (грудень 2010); березень 2011 року - 103,3 %= 1,033 (101,0 % (січень 2011) х 100,9 % (лютий 2011) х 101,4 % (березень 2011); квітень 2011 року - 101,3 % = 1,013; червень 2011 року - 101,2 % = 1,012 (100,8 % (травень 2011) х 100,4 % (червень 2011); березень 2014 року - 101,98 % = 1,020 (98,7 % (липень 2011) х 99,6 % (серпень 2011) х 100,1 % (вересень 2011) х 100,0 % (жовтень 2011) х 100,1 % (листопад 2011) х 100,2 % (грудень 2011) х 100,2 % (січень 2012) х 100,2 % (лютий 2012) х 100,3 % (березень 2012) х 100,0 % (квітень 2012) х 99,7 % (травень 2012) х 99,7 % (червень 2012) х 99,8 % (липень 2012) х 99,7 % (серпень 2012) х 100,1 % (вересень 2012) х 100,0 % (жовтень 2012) х 99,9 % (листопад 2012) х 100,2 % (грудень 2012) х 100,2 % (січень 2013) х 99,9 % (лютий 2013) х 100,0 % (березень 2013) х 100,0 % (квітень 2013) х 100,1 % (травень 2013) х 100,0 % (червень 2013) х 99,9 % (липень 2013) х 99,3 % (серпень 2013) х 100,0 % (вересень 2013) х 100,4 % (жовтень 2013) х 100,2 % (листопад 2013) х 100,5 % (грудень 2013) х 100,2 % (січень 2014) х 100,6 % (лютий 2014) х 102,2 % (березень 2014); квітень 2014 року - 103,3 % = 1,033; травень 2014 року - 103,8 = 1,038; липень 2014 року - 101,4 % = 1,014 (101,0 % (червень 2014) х 100,4 % (липень 2014); вересень 2014 року - 103,72 %= 1,037 (100,8 % (серпень 2014) х 102,9 % (вересень 2014); жовтень 2014 року 102,4 % = 1,024; листопад 2014 року - 101,9 % = 1,019; грудень 2014 року - 103,0 % = 1,030; січень 2015 року - 103,1 % = 1,031; лютий 2015 року - 105,3 %= 1,053; березень 2015 року - 110,8 % = 1,108; квітень 2015 року - 1,14 % = 1,140; травень 2015 року - 102,2 % = 1,022; листопад 2015 року - 101,55 % = 1,016 (100,4 % (червень 2015) х 99,0 % (липень 2015) х 99,2 % (серпень 201.5) х 102,3 % (вересень 2015) х 98,7 % (жовтень 2015) х 102,0 % (листопад 2015); квітень 2016 - 105,79 % = 1,058 (100,7 % (грудень 2015) х 100,9 % (січень 2016) х 99,6 (лютий 201.6) х 101,0 % (березень 201,6) х 103,5 (квітень 2016); жовтень 2016 року - 104,0 % = 1,040 (100,1 % (травень 2016) х 99,8 % (червень 2016) х 99,9 % (липень 2016) х 99,7 % (серпень 2016) х 101,8 % (вересень 2016) х 102,8 % (жовтень 2016); січень 2017 року - 103,85 % = 1,038 (101,8 % (листопад 2016) х 100,9 % (грудень 2016) х 101,1 % (січень 2017); квітень 2017 року - 103,74 % = 1,037 (101,0 % (лютий 201.7) х 101,8 % (березень 2017) х 100,9 % (квітень 2017); липень 2017 року - 103,13 % = 1,031 (101,3 % (травень 2017) х 101,6 % (червень 2017) х 100,2 % (липень 2017) - 1,031; жовтень 2017 року - 103,12 % = 99,9 % (серпень 2017) х 102,0 % (вересень 2017) х 101,2 % (жовтень 2017); січень 2018 року - 103,44 % = 1,034 (100,9 % (листопад 2017) х 101,0 % (грудень 2017) х 101,5 % (січень 2018).
Шляхом множення вищевказаних показників (1,027 х 1,038 х 1,031 х 1,013 х 1,013 х 1,017 х 1,015 х 1,021 х 1,029 х 1,015 х1,014 х 1,014 х 1,011 х 1,014 х 1,011 х 1,027 х 1,019 х 1,035 х 1,016 х 1,033 х 1,013 х 1,012 х 1,020 х 1,033 х 1,038 х 1,014 х 1,037 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,016 х 1,058 х 1,040 х 1,038 х 1,037 х 1,031 х 1,031 х 1,034 = 3,533) отримуємо наростаючий індекс споживчих цін - 353,3 %.
Керуючись формулою розрахунку величини приросту індексу споживчих цін, наведеною у додатку 1 до Порядку № 1078, розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін з січня 2008 року по березень 2018 року: 353,3 % (наростаючий індекс споживчих цін) - 100 % = 253,3 %.
Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.
Отже, у березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762 грн.
Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін та поділити на 100.
Керуючись вищенаведеними положеннями отримуємо суму можливої індексації у березні 2018 року: 1762 грн. х 253,30 % : 100 = 4463,15 грн.
Оскільки у березні 2018 року сума, на яку збільшилось грошове забезпечення позивача у березні 2018 року з урахуванням сталих складових порівняно з лютим 2018 року є меншою, ніж 4463,15 грн., суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на отримання індексації-різниці за період з 01.06.2021 р. по 31.12.2022 р. та з 01.01.2024 р. по 31.03.2024 р. р. у сумі 984,74 грн. (4463,15 грн. - 3478,41 грн.) щомісячно.
Зазначаючи такий період (з 01.06.2021 р. по 31.12.2022 р. та з 01.01.2024 р. по 31.03.2024 р.) суд виходить з того, що пунктом 3 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" зупинено на 2023 рік дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування та виплати індексації-різниці в 2023 році. 
В подальшому ст.39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року, внаслідок чого було поновлено виплату індексації-різниці з 01.01.2024 р. 
Враховуючи, що під час розгляду справи підтвердилось безпідставне незастосування відповідачем норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо невиплати позивачу належних сум індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2021 р. по 31.12.2022 р. та з 01.01.2024 р. по 31.03.2024 р. включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Провівши відповідний розрахунок, суд приходить до висновку, що розмір невиплаченої позивачу індексації за спірний період становить 21664,28 грн.: 18710,06 грн. (з червня 2021 року по грудень 2022 року (984,74 грн. х 19 місяці)) + 2954,22 (з січня по березень 2024 року (984,74 грн. х 3 місяці)).
Сформовані судом висновки та здійснені розрахунки підтверджують наявність підстав для зобов`язання відповідача-1 здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячної фіксованої індексації за період з 01.06.2021 р. по 31.12.2022 р. та з 01.01.2024 р. по 31.03.2024 р. в загальній сумі 21664,28 грн.
Саме в такий спосіб, на думку суду, слід захистити права позивача, передусім враховуючи те, що спірна сума щомісячної фіксованої індексації позивачу не нараховувалася.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача-1 нарахувати та виплатити індексацію-різницю із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає наступне.
У пункті 164.6 статті 164 ПК України, яка визначає базу оподаткування, зазначено, що під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.
Згідно пункту 1 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44 (далі - Порядок № 44), цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).
Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Пункти 4, 5 Порядку № 44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення. Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Аналіз наведених вище норм Порядку № 44 дає підстави для висновку про те, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Як уже зазначалось судом вище, індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, і як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
При цьому, нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання та фактичних обставин справи, нарахування та виплата індексації-різниці за період з 01.06.2021 р. по 31.12.2022 р. та з 01.01.2024 р. по 31.03.2024 р. позивачу має бути проведена відповідачем-1 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.05.2025 р. у справі № 380/6610/24, від 27.09.2023 р. у справі № 420/23176/21, від 31.01.2024 р. у справі № 320/6441/22, від 18.04.2024 р. у справі № 160/10789/22, від 30.04.2024 р. у справі № 360/700/23, від 27.07.2023 р. у справі № 380/813/22.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Позивач звільнений від сплати судового збору, інших витрат не поніс, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_4 ) за період з 01.06.2021 р. по 31.12.2022 р. та з 01.01.2024 р. по 31.03.2024 р. індексації грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_4 ) фіксовану індексацію у розмірі 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 74 коп. за період з 01.06.2021 р. по 31.12.2022 р. та з 01.01.2024 р. по 31.03.2024 р. у загальному розмірі 21664 (двадцять одну тисячу шістсот шістдесят чотири) грн. 28 коп. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. № 44.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко