Справа № 643/1237/26
Провадження № 3/643/793/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24.03.2026 

24 березня 2026 року місто Харків
Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Сугачова О.О.,
за участю секретаря судового засідання Мовчан К.О.,
прокурора Маркевич Ю.В.,
захисника Бондаренка О.С.,
особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши в судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов від Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  

в с т а н о в и в:

У провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває адміністративний матеріал (протокол № 14/26 від 19.01.2026) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до змісту протоколу, ОСОБА_1 будучи звільненим 04.09.2023 з посади заступника начальника управління поліції – начальника кримінальної поліції Харківського районного управління № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, будучи згідно із п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, всупереч вимогам п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, несвоєчасно, а саме: 27.03.2024 о 15:53, подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2023 по 04.09.2023, (при звільненні), чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.
05.02.2026 захисником ОСОБА_1 – адвокатом Бондаренком О.С. до суду подане письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
24.03.2026 в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав. Повністю підтримав письмове клопотання свого захисника, про закриття провадження у справі.
24.03.2026 в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Бондаренко О.С. також повністю підтримав своє письмове клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
24.03.2026 прокурор Маркевич Ю.В. в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в адміністративному протоколі та просила визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП. Також заперечувала щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, зазначивши, що на дату розгляду справи строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не закінчилися. 
Також прокурор Маркевич Ю.В. подала суду свою письмову «правову позицію прокурора» та «висновок» щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП. 
Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані клопотання та заперечення, вислухавши усні пояснення учасників процесу, дійшов до такого.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням, (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що 19.01.2026 заступником начальника відділу моніторингу та зонального контролю Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України майором поліції Єфремовою М.О. відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол № 14/26.
Положеннями ч. 1 ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Проте, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 256 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, у протоколі про адміністративне правопорушення, поряд з іншим, повинні бути чітко зазначені суть адміністративного правопорушення (яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол) та відомості необхідні для вирішення справи, а до протоколу повинні бути додані докази вчиненого правопорушення.
Зі змісту протоколу № 14/26 від 19.01.2026 вбачається таке.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
ОСОБА_1 07.02.2017 склав Присягу працівника поліції.
Згідно з наказами начальника ГУНП в Харківській області від 25.01.2022 № 48 о/с, від 08.01.2026 № 12 о/с, ОСОБА_1 з 25.01.2022 переміщено на посаду заступника начальника Управління № 2 ГУНП в Харківській області.
Наказом голови Національної поліції України № 1152 о/с від 30.08.2022 ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «полковник поліції».
Відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи поліцейським, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Наказом начальника ГУЕП в Харківській області № 381 о/с від 25.08.2023, зі змінами внесеними наказом начальника ГУНП в Харківській області № 464 о/с від 18.10.2023, ОСОБА_1 з 04.09.2023 звільнено з посади заступника начальника Управління поліції – начальника кримінальної поліції Харківського районного управління № 2 ГУНП в Харківській області. 
Упродовж 30 днів з дня припинення вказаної діяльності, ОСОБА_2 не продовжував та не розпочинав здійснення діяльності, яка уповноважує на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Згідно із абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини 1 статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Приміткою до ст. 1726 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті (крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Положеннями ч. 2 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що на працівників поліції (поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції». 
Згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (в редакції, яка діяла до внесення змін на підставі Зкону України від 20.09.2023 № 3384-ІХ), особи, зазначені у пункті 1 підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. 
Відповідно до п. 2 ч. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції № 449/21 від 23.07.2021, декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону - протягом 30 днів з дня припинення діяльності.
Така декларація подається за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду. Декларація при звільненні не подається у таких випадках: особа, яка припинила здійснення діяльності на одній посаді, продовжує здійснювати діяльність на іншій посаді; особа, яка припинила здійснення діяльності, упродовж 30 днів з дня припинення діяльності знову розпочала здійснення діяльності.
Підпунктом 1 п. 1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» встановлено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи (крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством) подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до законодавства, у паперовій та/або електронній формі протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.
Враховуючи викладене, у період дії воєнного стану або стану війни в осіб, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», немає обов`язку, передбаченого ст. 45 цього Закону, щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, зазначений обов`язок поновлено.
Згідно із п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», встановлено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб`єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
Так, ОСОБА_1 будучи звільненим 04.09.2023 з посади заступника начальника Управління поліції – начальника кримінальної поліції Харківського районного управління № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, 27.03.2024 о 15:53 годині, подав декларацію при звільненні шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 повинен був подати декларацію при звільненні не пізніше 31.01.2024, але подав 27.03.2024, тобто несвоєчасно.
Згідно із абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Частиною 1 ст. 651 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині 1 статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 будучи звільненим 04.09.2023 з посади заступника начальника управління поліції – начальника кримінальної поліції Харківського районного управління № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, будучи згідно із п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, всупереч вимогам п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, несвоєчасно, а саме: 27.03.2024 о 15:53, подав без поважних причин декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: з 01.01.2023 по 04.09.2023, (при звільненні).
Своїми діями ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.
Відтак, відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол № 14/26 від 19.01.2026.
24.03.2026 в судовому засідання ОСОБА_1 не визнав своєї вини. Заперечував обставини, викладені в адміністративному протоколі. Посилався на не роз`яснення йому порядку подання декларації при звільненні, а також неповідомлення йому в подальшому про зміни в законодавстві щодо строків подання такої декларації. Також повністю підтримав клопотання свого захисника про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
24.03.2026 в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 – адвокат Бондаренко О.С. також повністю підтримав своє письмове клопотання від 05.02.2026 про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
24.03.2026 в судовому засіданні прокурор Маркевич Ю.В. вважала доведеним наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Наполягала на неспроможності доводів сторони захисту щодо закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, у зв`язку з чим просила визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП. 
У своїй письмовій «правовій позиції прокурора» від 24.03.2026 прокурор Маркевич Ю.В. виклала обставини аналогічні тим, які зазначені в адміністративному протоколі. Крім того зазначила, що часом вчинення правопорушення за протоколом № 14/26 є 27.03.2024 о 15:53 годині, тобто дата та час несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації при звільненні. Таким чином, до 27.03.2024 факту подання декларації ОСОБА_1 взагалі не існувало, тому відсутні підстави вважати, що вчинення адміністративного правопорушення у вигляді несвоєчасного подання відбулося до моменту фактичного подання декларації. Лише після подання декларації можна оцінити несвоєчасність такого подання. Отже, дворічний строк для накладення адміністративного стягнення з моменту вчинення правопорушення, з 27.03.2024, станом на дату розгляду судом справи 24.03.2026, не минув. Підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП – відсутні.
У своєму письмовому «висновку» щодо наявності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1726 КУпАП, прокурор Маркевич Ю.В. виклала аналогічні письмовій «правовій позиції прокурора» доводи. 
Так, як встановлено судом із наданих матеріалів, ОСОБА_1 07.02.2017 склав Присягу працівника поліції.
Згідно із наказами начальника ГУНП в Харківській області від 25.01.2022 № 48 о/с, від 08.01.2026 № 12 о/с, ОСОБА_1 з 25.01.2022 переміщено на посаду заступника начальника Управління № 2 ГУНП в Харківській області.
Наказом голови Національної поліції України № 1152 о/с від 30.08.2022 ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «полковник поліції».
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Відповідно до п.п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи поліцейським, є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Наказом начальника ГУЕП в Харківській області № 381 о/с від 25.08.2023, зі змінами внесеними наказом начальника ГУНП в Харківській області № 464 о/с від 18.10.2023, ОСОБА_1 з 04.09.2023 звільнено з посади заступника начальника Управління поліції – начальника кримінальної поліції Харківського районного управління № 2 ГУНП в Харківській області. 
27.03.2024 ОСОБА_1 подав декларацію при звільненні. 
Згідно із даними протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією № 14/26 від 19.01.2026, ОСОБА_1 , несвоєчасно, без поважних причин, 27.03.2024 подав декларацію при звільненні, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.
Правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП є правопорушенням, пов`язаним з корупцією.
Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 Закону № 1700-VII за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягуються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової, дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Згідно із ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. 
Стороною захисту висловлено позицію, згідно з якою днем вчинення правопорушення є 01.02.2024, а днем виявлення правопорушення є день складення протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 19.01.2026.
Суд погоджується із вказаними доводами сторони захисту з огляду на таке.
День вчинення адміністративного правопорушення за несвоєчасне подання декларації (ст. 1726 КУпАП) рахується як наступний день після закінчення встановленого законом строку для подання. Якщо декларацію подано хоча б на один день пізніше, то це вважається триваючим правопорушенням, яке припиняється в день фактичного подання.
Триваючим адміністративним правопорушенням є порушення, пов`язане з довготривалим, безперервним невиконанням обов`язків, передбачених певною правовою нормою. 
Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила які-небудь встановлені дії або бездіяльність, і далі перебуває в стані продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан триває протягом значного часу, і весь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Таким чином, триваючі правопорушення припиняються, якщо факт цих правопорушень виявлено компетентним органом при проведенні перевірок.
Відтак, суд під час вирішення даної справи виходить з того, що правопорушення вчинене ОСОБА_1 саме 01.02.2024, що є наступним днем після закінчення встановленого законом (не пізніше 31.01.2024) строку для подання декларації, а днем виявлення правопорушення є день складення відносно ОСОБА_1 адміністративного протоколу № 14/26, тобто 19.01.2026. 
Відповідно, адміністративне стягнення у даній справі могло бути накладене протягом шести місяців, починаючи з 19.01.2026 (тобто до 19.07.2026), однак не пізніше двох років з дня його вчинення, починаючи з 01.02.2024 (тобто до 01.02.2026).
Так, адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 надійшов до Салтівського районного суду міста Харкова 27.01.2026, тобто за чотири дні до закінчення строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, два з яких є вихідними днями.
28.01.2026 адміністративний матеріал переданий на розгляд судді Сугачовій О.О. 
29.01.2026 об 11:00 годині призначене судове засідання, про що повідомлено сторони по справі.
Також, 29.01.2026 від захисника ОСОБА_1 – адвоката Бондаренка О.С. надійшло письмове клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. У клопотанні захисником також повідомлено про те, що ОСОБА_1 станом на 29.01.2026 перебуває на стаціонарному лікуванні, що унеможливлює його явку до суду. Просив відкласти розгляд справи на іншу дату, а також врахувати період відпустки захисника з 02.02.2026 до 09.02.2026 включно, та не призначати судовий розгляд у зазначені дати.
На підтвердження доводів клопотання захисник надав суду копію медичного висновку № 111-386К-25КН-Т5КЕ від 28.01.2026.
Від прокурора Маркевич Ю.В. клопотань або заяв не надходило.
У зв`язку з чим, суд відклав судове засідання до 11:00 години 30.01.2026. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені вчасно та належним чином.
Відтак, судом призначені були судові засідання кожного дня, на усі можливі дати (29.01.2026 та 30.01.2026), до закінчення строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
30.01.2026 на електронну адресу суду від захисника ОСОБА_1 – адвоката Бондаренка О.С. надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 станом на 30.01.2026 перебуває на стаціонарному лікуванні, що унеможливлює його явку до суду. 
На підтвердження доводів клопотання захисник надав суду копію Медичної картки стаціонарного хворого № ІХ-260130533 від 30.01.2026, з якої вбачається, що ОСОБА_1 госпіталізований до відділення ішемічної хвороби серця та серцевої недостатності.
Від прокурора Маркевич Ю.В. клопотань або заяв не надходило.
Згідно із ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
На необхідність дотримання вказаних норм зазначено також в п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017, у якому вказано, що при розгляді справ про адміністративні корупційні правопорушення, передбачені статтями 172-2-172-9 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 2 ст. 258 КУпАП), та прокурора (ч. 2 ст. 250 КУпАП) є обов`язковою.
Ураховуючи наведене, суд не мав права розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .
У зв`язку з чим, суд відклав судове засідання до 12:45 години 05.02.2026. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені вчасно та належним чином.
05.02.2026 захисником Бондаренком О.С. на електронну адресу суду подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 
Також, 05.02.2026 через систему «Електронний суд» від прокурора Маркевич Ю.В. надійшло письмове клопотання про визначення наступної дати судового засідання у справі, у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 в судове засідання. Також прокурор зазначила, що заперечує щодо закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки такі строки ще не сплинули. Наполягала на тому, що правопорушення ОСОБА_1 вчинене саме 27.03.2024.
У зв`язку з чим, суд відклав судове засідання до 09:35 години 19.02.2026. Про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені вчасно та належним чином.
19.02.2026 сторони в судове засідання з`явилися, однак судове засідання відкладено до 11:00 години 04.03.2026 у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню.
04.03.2026 сторони також з`явилися в судове засідання, однак судове засідання відкладено у зв`язку із зайнятістю судді в кримінальному провадженні. Судовий розгляд відкладено до 12:50 години 24.03.2026. Сторони повідомленні про дату та час судового засідання під розписку в приміщенні суду. 
У судове засідання 24.03.2026 сторони з`явилися, судом здійснений розгляд справи.
Таким чином, судом вживались необхідні заходи для забезпечення розгляду справи протягом встановлених законодавством строків.
Проте через неявку ОСОБА_1 , який перебував на стаціонарному лікуванні, на підтвердження чого стороною захисту надані належні докази, суд був позбавлений можливості здійснити розгляд справи по суті.
Беручи до уваги викладене, станом на час розгляду справи та винесення постанови закінчився передбачений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення, де чітко встановлено, що стягнення може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. Дворічний строк з дня вчинення правопорушення закінчився 01.02.2026. 
Суд не погоджується з доводами прокурора Маркевич Ю.В. щодо дати вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення саме 27.03.2024 та вважає їх хибними.
Слід також зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 277 КУпАП, строк розгляду адміністративних справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про таке правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з`явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).
Прокурором Маркевич Ю.В. не було подано клопотання про зупинення строку розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 . 
Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що ключове питання, яке повинен вирішити суд в контексті розгляду питання про накладення адміністративного стягнення - чи призводить зупинення строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, до зупинення строків накладення адміністративного стягнення.
Суд звертає увагу, що судами апеляційної інстанції напрацьована різна судова практика з вказаного питання. 
Так, у постановах Апеляційного суду Львівської області від 15.11.2017 у справі № 461/3796/17, Апеляційного суду Запорізької області від 26.06.2018 у справі № 318/2691/17, Донецького апеляційного суду від 18.10.2021 у справі № 233/2986/21, Полтавського апеляційного суду від 11.02.2025 у справі № 552/5804/23, Закарпатського апеляційного суду від 14.05.2025 у справі № 298/819/24 вказані суди, надаючи оцінку доводам судів першої інстанції відносно того, що строк накладення адміністративного стягнення зупинявся у зв`язку із зупиненням строків розгляду справ на підставі ч. 4 ст. 277 КУпАП, зазначали на неспроможності таких висновків. У вказаних справах суди апеляційної інстанції виснували, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, а тому строк розгляду справи не є тотожним зі строком притягнення до адміністративної відповідальності, зупинення якого КУпАП та іншими законами не передбачено. Строк накладення адміністративного стягнення у справах про адміністративні правопорушення не поновлюється і не продовжується і є гарантією того, що будь-які дії щодо притягнення особи до відповідальності після його закінчення мають бути припинені.
У постановах Апеляційного суду Львівської області від 15.11.2017 у справі № 461/3796/17, Одеського апеляційного суду від 30.11.2021 у справі № 495/2966/21 також зазначено, що зупинення строку розгляду справи про адміністративне правопорушення на підставі ч. 4 ст. 277 КУпАП не впливає на перебіг строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Протилежний підхід застосований, зокрема, в постановах Хмельницького апеляційного суду від 30.10.2023 у справі № 684/345/23, від 10.01.2024 у справі № 684/361/23. Суди апеляційної інстанції у вказаних судових рішення фактично виснували про зупинення строків накладення адміністративного стягнення у зв`язку із зупиненням строків розгляду справ на підставі ч. 4 ст. 277 КУпАП, посилаючись в обґрунтування вказаних висновків на п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення».
Вирішуючи питання щодо тлумачення вказаних вище приписів ч. 4 ст. 277 КУпАП та ст. 38 КУпАП в даній справі, суд керується таким. 
Насамперед суд зазначає, що строки розгляду справ про адміністративні правопорушення встановлені ст. 277 КУпАП, яка має назву «Строки розгляду справ про адміністративні правопорушення». Строки накладення адміністративного стягнення врегульовані ст. 38 КУпАП, яка відповідно має назву «Строки накладення адміністративного стягнення». 
Аналіз вказаних норм свідчить, що строки розгляду справи та строки накладення адміністративного стягнення не є тотожними поняттями - це самостійні та окремі періоди часу, врегульовані різними нормами КУпАП. 
При цьому положення ст. 38 КУпАП не передбачають можливості зупинення та, відповідно, продовження строків накладення адміністративного стягнення.
Суд звертає увагу, що у кримінальному судочинстві, яке є найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права, питання зупинення судового провадження (ст. 335 КПК України) та зупинення перебігу давності притягнення до кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) регулюються окремими нормами. Зупинення судового провадження само по собі не призводить до зупинення перебігу давності притягнення до кримінальної відповідальності, адже зупинення перебігу давності здійснюється на підставах, окремо визначених законодавцем у спеціальній нормі, яка регулює строки давності.
У п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначено, що «у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв`язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП».
Разом із тим у п. 11 вказаної Постанови міститься фактично протилежний висновок, що «статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені». 
На фактичній суперечливості п. 11 та 12 вищезазначеної постанови Пленуму звернута увага в постанові Апеляційного суду Запорізької області від 26.06.2018 у справі № 318/2691/17. Зокрема, суд у вказані постанові зазначив, що «посилання прокурора на п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» № 11 від 17.10.2014, як на підставу своїх доводів, апеляційний суд знаходить необґрунтованими, оскільки вказаний пункт суперечить пункту 11 Постанови, в якому в імперативній формі викладено, що строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені». 
Пізніше Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ був підготовлений та надісланий на адресу судів лист «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», вих. № 223-943/0/4-17 від 22.05.2017. У п. 5 листа зазначено, що «будь-якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається».
У подальшому позицію щодо неможливості продовження строків накладення адміністративного стягнення висловила Велика Палата Верховного Суду. Так, у п. 100 постанови від 12.12.2024 у справі № 990SCGC/20/24 Велика Палата зазначила, що «закінчення строку, визначеного статтею 38 КУпАП, унеможливлює накладення адміністративного стягнення на особу, стосовно якої складений протокол про адміністративне правопорушення, оскільки цей Кодекс не передбачає продовження строків накладення адміністративного стягнення та згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП є самостійною підставою для закриття судом розпочатого провадження у справі про адміністративне правопорушення». 

На неможливості продовження строків накладення адміністративного стягнення зауважила і Вища рада правосуддя, зазначивши в рішенні № 1598/2дп/15-21 від 19.07.2021, що «продовження строків накладення адміністративних стягнень КУпАП не передбачено, у разі їх закінчення провадження у справі підлягає безумовному закриттю (без накладення адміністративного стягнення) попри встановлення судом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення». 
Великою Палатою Верховного Суду неодноразово зазначалось, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Тобто, норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи (постанови від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17, від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18), від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18). Аналогічні рекомендації надані в п. 1 вищевказаного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» від 22.05.2017, у якому вказано, що «в разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи».
Таким чином, будь-які сумніви щодо тлумачення законодавства суд в цій справі зобов`язаний трактувати на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Ураховуючи наведене, в тому числі релевантну практику Великої Палати Верховного Суду, Вищої ради правосуддя, судів апеляційної інстанції, суд дійшов висновку, що зупинення строків розгляду даної справи не спричиняє зупинення строків накладення адміністративного стягнення. 
За таких обставин строки накладення адміністративного стягнення закінчились 01.02.2026 та не підлягають продовженню. 
Обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення визначені статтею 247 КУпАП. 
Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю з таких підстав, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Як зазначив, ВАСУ в своїх правових висновках, при вирішенні питання щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених статтею 38 КУпАП, необхідно враховувати положення статті 6 Конституції України, згідно з якою органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Отже, суди при здійсненні правосуддя повинні діяти у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України, не втручаючись у діяльність інших гілок державної влади, зокрема діяльність адміністративних органів.
Пункт 7 частини 1 статті 247 КУпАП не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. 
Ураховуючи наведене, суд на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП закриває провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», в разі закриття провадження у справі судовий збір не стягується.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 1726, 247, 245, 251, 252, 280, 283-285, 287-294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 1726 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова. 
Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на її оскарження, та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Суддя          О.О. Сугачова