Справа № 346/1965/25 
Провадження № 2-а/346/3/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 р.	м. Коломия	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань: Івантишин Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, адміністративну справу за позовом Микитин Лілії Йосифівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
в с т а н о в и в:
Микитин Лілія Йосифівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою просив скасувати постанову № 476/25 від 09 квітня 2025 року, якою накладено штраф в розмірі 17000 гривень. Підставою позову вказує те, що подія і склад правопорушення відсутні. 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 01 травня 2025 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначив на 23 травня 2025 року. Останній раз суд призначив судове засідання на 09 квітня 2026 року. 
Позивач просив розглянути справу без його участі, а відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволені позовних вимог.
Стислі позиції учасників у справі.
Аргументи позивача. З 2012 року йому присвоєна ІІІ група інвалідності пожиттєво, як інваліду дитинства. Даний факт підтверджується довідкою МСЕК Серія 10АБ №280114 від 31.01.2012 року. При постановці на облік військово обліковий квиток йому виданий не був. йому була надана довідка як інваліду про те, що я являюся непридатним для військової служби для вступу у вищий навчальний заклад. Після досягнення віку 27 років він звертався за місцем проживання до військового комісаріату з заявою про видачу йому ВОД. Йому було повідомлено, що ВОД не потрібен очкільки, він являється непридатним до військової служби як інвалід дитинства, і відповідно з обліку виключений тому відповідно жодного відношення до військової служби він немає. Відповідно і підстави оновлювати дані в ТЦК та СП немає.Жодної повістки він не отримував, повідомлення йому не недходили. Жодним чином йому не було сповіщено про обов`язок з`явитися до ТЦК та СП. Також, враховуючи той момент, що дані про особу вносяться в реєстр ввручну, враховуючи той факт що на території міста Курахове та Маріїнка на момент подачі позову ведуться бойові дії, цілком можливо,що внесення його в реєстр як особу, що порушує правила Військового обліку є наслідком технічної помилки. Також у звязку з цим, неможливо отримати письмові підтвердження про виключення його з обліку як інваліда дитинства. Окрім того при складанні постанови, Відповідачем зазначається, що Постанова складена 09.04.2025 року проте, якимось чином була отримана Позивачем, ще 29.03.2025 року, що свідчить про недотримання правил належного її оформлення та тягне за собою, як наслідок її скасування.
Аргументи відповідача. На виконання вимог частини десятої статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Але позивач цього не зробив, і тому у зв`язку із невиконанням Позивачем обов`язку уточнити протягом 60 днів свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Позивач зазначає, що він є непридатним до військової служби і відповідно до обліку виключений тому відсутні підстави оновлювати дані. Отже, викладене не спростовує кваліфікації правопорушення. Крім того, згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити, зокрема, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти). Зазначені відомості відсутні у держави і їх реєстрах, тому відповідач не мав об`єктивної можливості їх отримати. Факт не перебування на обліку та вчасного непоновлення облікових даних ОСОБА_1 підтвердив підписавши протокол про адміністративне правопорушення.
Оцінка суду щодо фактів.
Відповідно до довідки від 10.04.2025 року № 977/02.1 встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 . Також зазначено, що останній є інвалідом дитинства ІІІ групи з 09.01.2012 року довічно (а.с.11).
Відповідно до протоколу № 63 про адміністративне правопорушення від 29 березня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані протягом 60 днів відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року № 3633-ІХ (не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти) та інші персональні дані, чим порушив частину 3 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487 пункт 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560. 
09.04.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову № 476/25, з якої вбачається, що ОСОБА_1 не уточнив свої дані, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Своїми діями останній порушив вимоги статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487, порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затверджений постановою КМУ від 16. 05.2024 року № 560. У зв`язку із чим останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн. (а.с.13-14).
Докази того, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно був взятий на облік 12.12.2011 року 2 відділом ІНФОРМАЦІЯ_4 суду не надано (а.с. 80-81). 
А у відзиву на позов представник РТЦК сам вказав про те, що позивач на обліку не знаходився.
Зміст спірних правовідносин сторін.
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких між ними виник спір, у якому позивач не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Оцінка суду щодо права.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.
А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення. При цьому встановлення такої обставини, з огляду на зміст статей 251 та 252 КУпАП, здійснюється тільки на підставі оцінки органом (посадовою особою) доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, але керуючись законом і правосвідомістю.
А тут суд враховує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
І, з урахуванням правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, ні орган (чи посадова особа), що розглядали справу про адміністративне правопорушення), ні суд не можуть розглядати і приймати постанову у справі про адміністративне правопорушення, саму по собі, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься, а є актом правозастосовчої діяльності.
Разом з цим суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
Таким чином, у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач.
Як вже було встановлено судом, відповідач прийняв оскаржувану позивачем постанову, оскільки вважав, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП та наклав штраф у розмірі 17000 гривень.
Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію яке вчинено в особливий період, є адміністративним правопорушенням.
Указом ПрезидентаУкраїни від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Відповідно до вимог абз. 7 ч. 3 ст. 1, абз. 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку. Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Додатком № 2 Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022року за № 1487 визначені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 19 вказаного Поряду визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.
Підпунктом 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Однак вказане положення було введено в дію тільки з 18.05.2024 одночасно із змінами у Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зокрема у ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» за якою, військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Тобто, вказаними нормами законодавства було визначено 60-денний строк для уточнення облікових даних, з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України. А оскільки норма права за загальним правилом поширюється на ті правовідносини, які виникають після введення її в дію, вказаний обов`язок поширюється на військовозобов`язаних з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, не раніше 18.05.2024, а цього не було. Оголошення мобілізації відбулось раніше цієї дати.
Дійсно, за приписами пп. 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, зокрема, у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Отже, вказаний обов`язок уточнити облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом (а це з 18.05.2024) поширюється виключно на тих громадян України, які перебувають на військовому облік. Проте суду не надано належних доказів перебування позивача на військовому обліку станом на 18.05.2024.
Також суд враховує, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).
І позивач надав суду такі докази, що він є інвалідом дитинства ІІІ групи з 09.01.2012 року довічно, що підтверджується довідкою від 10.04.2025 року № 977/02.1 (а.с. 11).
Отже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів перед судом правомірність свого рішення та висновку про те, що позивач вчинив діяння, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. 
В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Отже, суд погоджується із вимогами позову про необхідність визнати протиправною та скасувати постанову, яку оскаржує позивач.
Оцінка і висновок суду щодо судового збору.
Враховуючи, що рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, зокрема на користь позивача, то саме на його користь слід присудити здійснені ним документально підтверджені витрати у виді судового збору в розмірі 606 гривень (а.с.9), за рахунок ІНФОРМАЦІЯ_2 , як це визначено частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,23,33,217,210,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Позов Микитин Лілії Йосифівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову (серії № 476/25) від 09 квітня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
За рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 606 (шістсот шість) гривень за подачу позовної заяви.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів, з дня проголошення рішення, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено 14 квітня 2026 року.

Суддя: 	Коваленко Д. С.