ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 м. Дніпро Справа № 904/598/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б., Іванова О.Г., Віннікова С.В.,
секретар судового засідання Абадей М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2025 у справі (суддя Юзіков С.Г.), повний текст рішення складено 18.07.2025 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги», м. Запоріжжя
про стягнення боргу, -
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

13.02.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою звернулось Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (позивач або ПрАТ «НЕК «Укренерго»), в якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» (відповідач або ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги») 6 195 240,99 грн - 3 % річних, 39 119 716,18 грн - індексу інфляції та 543 779,49 грн - судових витрат.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2025 у справі – позов задоволено. 
Стягнуто з ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» 39 119 716,18 грн - індексу інфляції, 6 195 240,99 грн - 3 % річних, 543 779,49 грн – судового збору.
Задоволено заяву ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про розстрочення виконання рішення суду у справі № 904/598/25 на один рік, шляхом внесення платежів у наступних розмірах та строки:
3 776 246,46 грн – до 10.08.2025
3 776 246,46 грн – до 10.09.2025
3 776 246,46 грн – до 10.10.2025
3 776 246,46 грн – до 10.11.2025
3 776 246,46 грн – до 10.12.2025
3 776 246,46 грн – до 10.01.2026
3 776 246,46 грн – до 10.02.2026 
3 776 246,46 грн – до 10.03.2026
3 776 246,46 грн – до 10.04.2026
3 776 246,46 грн – до 10.05.2026
3 776 246,46 грн – до 10.06.2026
3 776 246,46 грн – до 10.07.2026

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПрАТ «НЕК «Укренерго» оскаржує його в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду (далі – ЦАГС) і просить: скасувати оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2025 у справі № 904/598/25 в частині розстрочення виконання рішення на 1 рік, до 10.07.2025, як такого, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та без належного з`ясування обставин справи.
На думку апелянта, відповідач не довів наявності виняткових обставин, які б істотно ускладнювали або робили неможливим виконання рішення, а наведені ним аргументи зводяться лише до звичайних фінансових труднощів, що є наслідком господарської діяльності на власний ризик і не можуть бути підставою для розстрочення.
Суд не врахував ступінь вини відповідача, який не вжив заходів для належного виконання зобов`язань, не надав доказів свого скрутного стану та фактично отримав безпідставні привілеї. При цьому розстрочення порушує баланс інтересів сторін, оскільки позивач є стратегічно важливим державним підприємством, яке зазнає негативних наслідків від несвоєчасного отримання коштів, зокрема через інфляцію, воєнний стан, необхідність фінансування відновлення енергетичної інфраструктури та виконання власних зобов`язань, що впливає на енергетичну безпеку держави. 
Суд також не врахував практику ЄСПЛ та принцип обов`язковості виконання судових рішень, відповідно до яких відсутність коштів не є підставою для відстрочення, а тривале невиконання рішення порушує право на справедливий суд і мирне володіння майном. 
Апелянт переконаний, що надання розстрочки створює непропорційні переваги для боржника, стимулює подальше невиконання зобов`язань та ставить позивача у нерівне становище, тому підстав для розстрочення не було, а рішення в цій частині підлягає скасуванню.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідачем пропущено строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, встановлений ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.08.2025, якою визначено п`ятиденний строк з дня вручення копії зазначеної ухвали. 
Відзив подано з пропуском встановленого процесуального строку, без подання клопотання про його поновлення. У зв`язку з цим колегія суддів залишає відзив без розгляду та не враховує його доводи при вирішенні спору в апеляційній інстанції.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» подало заяву-приєднання та надало письмову згоду на приєднання до договору про надання послуг з передачі електричної енергії, розміщеного на офіційному сайті оператора системи передачі, у зв`язку з чим між сторонами укладено договір від 01.01.2024 № 0145-02024-ПП (ідентифікатор № 0145-02024-ПП, дата акцептування 01.01.2024), про що позивач повідомив відповідача повідомленням № 01/56876 від 28.10.2023.
За умовами п.п. 2.1. договору позивач зобов`язався безперервно надавати послуги з передачі електричної енергії, а відповідач – своєчасно їх оплачувати, при цьому розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.1.), оплата здійснюється поетапно: до 18 числа – за першу декаду, до 28 числа – за другу декаду, до 8 числа наступного місяця – за третю декаду (п. 6.2.), з остаточним розрахунком за фактичний обсяг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі рахунків та актів (п. 6.4.), які формуються до 10 числа та направляються до 12 числа наступного місяця, з можливістю подальшого коригування за даними комерційного обліку, а у разі наявності заборгованості кошти зараховуються в першу чергу в рахунок найдавнішої заборгованості (п. 6.6.).
На виконання договору позивач у травні–серпні 2024 року надав відповідачу послуги на загальну суму 962 039 683,50 грн, що підтверджується актами приймання-передачі: № ПРА-0003853 від 31.05.2024 на суму 247 714 656,10 грн, № ПРА-0004373 від 30.06.2024 на суму 227 070 812,65 грн, № ПРА-0004909 від 31.07.2024 на суму 221 087 897,10 грн, № ПРА-0005448 від 31.08.2024 на суму 201 660 300,20 грн, а також актами коригування: № ПРА_К-0004074 від 30.05.2024 на суму 6 932 724,76 грн, № ПРА_К-0004732 від 13.06.2024 на суму 12 377 672,95 грн, № ПРА_К-0005750 від 25.06.2024 на суму 8 579 567,05 грн, № ПРА_К-0006094 від 04.07.2024 на суму 22 523 058,23 грн, № ПРА_К-0006594 від 09.07.2024 на суму 14 092 994,46 грн.
У зв`язку з несвоєчасною оплатою цих послуг позивач звертався до суду у справі № 904/4421/24 про стягнення 962 039 683,50 грн основного боргу, 6 276 061,37 грн 3% річних та 10 011 989,52 грн інфляційних втрат (станом на 30.09.2024), при цьому в ході розгляду тієї справи відповідач повністю сплатив основний борг, що сторонами не заперечується. 
У подальшому, посилаючись на прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач на підставі ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 6 195 240,99 грн 3% річних за період з 01.10.2024 по 30.01.2025 та 39 119 716,18 грн інфляційних втрат за жовтень–грудень 2024 року, що і стало підставою для звернення до суду у даній справі.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні правовідносини сторін є господарськими зобов`язаннями, які виникли з договору про надання послуг, у зв`язку з чим до них підлягають застосуванню положення статей 4, 173 – 175 та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України у системному взаємозв`язку з нормами Цивільного кодексу України (далі- ЦК України), зокрема п. 1 ч. 2 ст. 11 цього Кодексу щодо підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, ст. 509 ЦК України, яка визначає поняття зобов`язання, та ст. 626 ЦК України щодо правової природи договору як домовленості сторін. 
При цьому правильним є висновок суду про те, що укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є двостороннім договором про надання послуг у розумінні ст. 901 ЦК України, відповідно до якого виконавець зобов`язаний надати послугу, а замовник оплатити її, що узгоджується з приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України щодо обов`язку здійснення оплати у строки, розмірі та порядку, визначених договором. 
Також, суд першої інстанції обґрунтовано врахував імперативні приписи статей 525, 526 ЦК України про недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання та необхідність його належного виконання, ст. 530 ЦК України щодо виконання зобов`язання у встановлений строк, ст. 610 ЦК України щодо порушення зобов`язання, ст. 612 ЦК України щодо прострочення боржника, а також ст. 629 ЦК України, яка закріплює обов`язковість договору для сторін.
Встановивши факт несвоєчасної оплати відповідачем наданих послуг, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до яких боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних за весь час прострочення незалежно від подальшого погашення основного боргу, при цьому припинення зобов`язання належним виконанням згідно зі ст. 599 ЦК України не звільняє боржника від відповідальності за допущене порушення. 
Перевіривши подані позивачем докази, зокрема договір, акти приймання-передачі, акти коригування, рахунки та платіжні документи, суд визнав їх належними, допустимими та достовірними, а розрахунок 3% річних у сумі 6 195 240,99 грн за період з 01.10.2024 по 30.01.2025 та інфляційних втрат у сумі 39 119 716,18 грн за жовтень-грудень 2024 року обґрунтованим і арифметично правильним, здійсненим з урахуванням кожної оплати відповідача.
Доводи відповідача щодо врахування окремих платежів до подання позову суд відхилив, виходячи з умов п. 6.6. договору, за якими кошти зараховуються в рахунок найдавнішої заборгованості, тобто за принципом наростаючого підсумку.
Також суд відхилив посилання відповідача на форс-мажорні обставини, зазначивши, що останній не надав належних доказів їх наявності у розумінні договору та закону, зокрема сертифіката Торгово-промислової палати України та доказів належного повідомлення позивача, а сам факт наявності воєнного стану не має преюдиційного характеру і підлягає доведенню у кожному конкретному випадку.
З огляду на встановлені обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача 39 119 716,18 грн інфляційних втрат, 6 195 240,99 грн 3% річних і 543 779,49 грн судового збору.
Водночас, вирішуючи питання щодо розстрочення виконання рішення, суд врахував особливий правовий режим воєнного стану, критичне значення діяльності відповідача як підприємства енергетичної галузі, заборону відключення споживачів і нарахування штрафних санкцій населенню, наявність значної дебіторської заборгованості, а також той факт, що відповідач уже виконав основне зобов`язання, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність забезпечення балансу інтересів сторін і реального виконання рішення суду, та задовольнив заяву відповідача про розстрочення виконання рішення у справі № 904/598/25 строком на один рік із визначенням щомісячного графіка платежів рівними частинами по 3 776 246,46 грн з 10.08.2025 по 10.07.2026.
Колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що надання розстрочки виконання рішення є обґрунтованим, оскільки наявні виняткові обставини, які ускладнюють його одноразове виконання, зокрема здійснення відповідачем діяльності як підприємством критичної інфраструктури в умовах воєнного стану, законодавчі обмеження щодо стягнення заборгованості зі споживачів і застосування штрафних санкцій, а також значна дебіторська заборгованість, при цьому враховано погашення основного боргу та намір відповідача виконати рішення суду. При цьому, колегія суддів враховує, що розстрочення рішення не змінює обсягу зобов`язання боржника, спрямоване на забезпечення його реального виконання та відповідає балансу інтересів сторін.
Доводи апеляційної скарги ПрАТ «НЕК «Укренерго» про безпідставність надання розстрочки виконання рішення колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, з огляду на таке.
Насамперед, твердження апелянта про відсутність виняткових обставин відхиляються, оскільки суд першої інстанції на підставі належних і допустимих доказів установив наявність об`єктивних факторів, які істотно ускладнюють одноразове виконання рішення, а саме: 
- здійснення відповідачем діяльності у сфері енергопостачання як суб`єктом критичної інфраструктури в умовах воєнного стану;
- наявності законодавчих обмежень щодо припинення надання послуг та застосування заходів впливу до споживачів;
- значної дебіторської заборгованості з боку населення, що безпосередньо впливає на платоспроможність боржника.
Зазначені обставини не можуть бути зведені лише до звичайних фінансових труднощів суб`єкта господарювання, оскільки мають системний, нормативно обумовлений характер та виникли внаслідок дії факторів, які не залежать від волі відповідача.
Посилання апелянта на неврахування ступеня вини відповідача також є безпідставними, оскільки судом встановлено, що останній виконав основне грошове зобов`язання у повному обсязі, що свідчить про відсутність ухилення від виконання рішення та підтверджує його намір діяти добросовісно. Сам по собі факт допущення прострочення не виключає можливості застосування розстрочки як процесуального інструменту забезпечення реального виконання рішення суду.
Доводи про порушення балансу інтересів сторін також не знаходять свого підтвердження, оскільки розстрочення не звільняє відповідача від виконання зобов`язання, не змінює його розміру та передбачає поетапне погашення заборгованості у визначені строки, що, навпаки, сприяє реальному виконанню рішення. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано врахував як інтереси позивача, так і суспільно значимий характер діяльності відповідача, дійшовши висновку про співмірність обраного способу виконання рішення.
Посилання апелянта на принцип обов`язковості виконання судових рішень не спростовує висновків суду, оскільки надання розстрочки не є формою невиконання рішення, а виступає передбаченим процесуальним законом механізмом його виконання з урахуванням конкретних обставин справи. При цьому апелянтом не доведено, що визначений судом строк розстрочки є надмірним або таким, що фактично нівелює право на виконання судового рішення. В контексті цієї справи це означає, що розстрочка не позбавляє позивача права на отримання коштів, а навпаки – гарантує його реалізацію, лише у поетапному порядку.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

6. Висновок апеляційного суду

З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності встановлених судом першої інстанції обставин та зроблених ним правових висновків. 
Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування чи зміни відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України апеляційним судом не встановлено.
Апеляційна скарга ПрАТ «НЕК «Укренерго» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2025 у справі слід залишити без змін.

7. Щодо розподілу судових витрат.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, судові витрати, пов`язані з її поданням, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.07.2025 у справі № 904/598/25 – залишити без змін.
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01.04.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: О.Г. Іванов

С.В. Вінніков