ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/24783/25 пров. № А/857/6099/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Ільчишин Н. В.	
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2026 року у справі № 380/24783/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції Ланкевич А.З., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту рішення 02 січня 2026 року),-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Львівської обласної прокуратури (далі – відповідач) в якому просить суд:
зобов`язати відповідача розглянути заяву на заміщення вакантної посади прокурора Львівської обласної прокуратури як такого, що відповідає вимогам Закону України «Про прокуратуру».
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.12.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення його на посаду прокурора Львівської обласної прокуратури відповідно до п.5-4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру». Однак листом від 11.12.2025 року №07-1441Вих-25 відмовлено у такому призначенні, мотивуючи відсутністю у позивача стажу роботи в галузі права, який дає право на зайняття посади прокурора обласної прокуратури. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на працю порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2026 року у справі № 380/24783/25 позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії Львівської обласної прокуратури щодо відмови у розгляді кандидатури ОСОБА_1 на заміщення вакантної посади прокурора Львівської обласної прокуратури, викладеної у листі від 11.12.2025 року №07-1441Вих25.
Зобов`язано Львівську обласну прокуратуру повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.12.2025 року про призначення на посаду прокурора Львівської обласної прокуратури відповідно до пункту 5-4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні щодо зарахування стажу роботи ОСОБА_1 на посадах у ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 до стажу роботи в галузі права.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 1211,20 грн.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі зазначає, що для того аби набути право на зарахування певного періоду роботи до стажу професійної діяльності у сфері права, насамперед, кандидат повинен підтвердити визначеними законодавством документами (відповідним дипломом магістра, спеціаліста чи свідоцтвом про визнання документа про вищу освіту, здобуту за кордоном) наявність у нього вищої юридичної освіти. Лише після здобуття вказаної освіти і за умови працевлаштування за спеціальністю (на посаду, кваліфікаційні вимоги до якої передбачають наявність вищої юридичної освіти, а зміст діяльності (трудова функція) полягає у систематичному виконанні функцій із правотворення чи правозастосування) починається відлік стажу професійної діяльності у сфері права.
Загальними кваліфікаційними вимогами для особи, яка претендує на зайняття посади державної служби категорії «В» є наявність вищої освіти ступеня не нижче молодшого бакалавра або бакалавра (п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про державну службу»).
Відповідно до п.п.4 п.1 Переліку посад, обіймання яких зараховується до стажу роботи в галузі права, затвердженого рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 07.02.2018 № 30 дк-18 до стажу роботи в галузі права слід зараховувати роботу на посадах: роботу на посадах в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організацій всіх форм власності, якщо такі посади за кваліфікаційними вимогами потребують наявності виключно повної вищої юридичної освіти за спеціальностями « 081 Право» і « 293 Міжнародне право».
Посади, які обіймав ОСОБА_1 , віднесені до категорії «В», і за кваліфікаційними вимогами не потребують виключно повної вищої юридичної освіти, а тому не підлягають зарахуванню до стажу в галузі права для цілей ст.27 Закону України «Про прокуратуру».
Суд не врахував правову природу кваліфікаційних вимог та фактично “легалізував” стаж там, де він законом не передбачений.
ОСОБА_1 працював на посадах державної служби категорії «В». Відповідно до Закону України «Про державну службу» загальні кваліфікаційні вимоги до категорії «В» — це наявність вищої освіти не нижче молодшого бакалавра або бакалавра, без вимоги виключно юридичної освіти. Отже, робота на таких посадах апріорі не є роботою “за юридичною спеціальністю” у розумінні ст.27 Закону України «Про прокуратуру», якщо інше не доведено належними та допустимими доказами щодо кваліфікаційних вимог конкретної посади.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що згідно диплому магістра серії НОМЕР_1 від 31.01.2018 року позивач, ОСОБА_1 , здобув вищу юридичну освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем магістр по спеціальності «Право».
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 13.03.2019 року, позивач:
у період з 13.03.2019 року по 09.11.2020 року – обіймав посаду провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
13.03.2019 року – прийнято Присягу державного службовця;
18.06.2019 року – присвоєно державний ранг державної служби в межах категорії посад державної служби «В»;
у період з 08.12.2020 року по 17.11.2021 року – обіймав посаду головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
з 17.11.2021 року по даний час – займає посаду головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
02.06.2023 року – присвоєно 8 ранг державного службовця в межах категорії посад державної служби «В»;
12.06.2025 року – присвоєно черговий 7 ранг державного службовця в межах категорії посад державної служби «В».
10.12.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення його на посаду прокурора Львівської обласної прокуратури відповідно до п.5-4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру».
Листом відповідача від 11.12.2025 року №07-1441Вих25 повідомлено, що відповідно до вимог ч.2 ст.6 Закону України «Про державну службу», посади, які обіймав ОСОБА_1 відносяться до посад державної служби категорії «В». Загальними кваліфікаційними вимогами для особи, яка претендує на зайняття посади державної служби категорії «В» є наявність вищої освіти ступеня не нижче молодшого бакалавра або бакалавра (п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про державну службу»). Більше того, відповідно до підп.4 п.1 Переліку посад, обіймання яких зараховується до стажу роботи в галузі права, затвердженого рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 07.02.2018 № 30 дк-18 до стажу роботи в галузі права слід зараховувати роботу на посадах: роботу на посадах в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організацій всіх форм власності, якщо такі посади за кваліфікаційними вимогами потребують наявності виключно повної вищої юридичної освіти за спеціальностями « 081 Право» і « 293 Міжнародне право». Оскільки згідно з ч.2 ст.6, ч.1 ст.19, ч.2 ст.20 Закону України «Про державну службу» займані позивачем посади відносяться до посад державної служби категорії «В», які за кваліфікаційними вимогами не потребують виключно повної вищої юридичної освіти, яка є необхідною в розумінні Закону України «Про прокуратуру», перебування на таких не підлягає зарахуванню до стажу роботи в галузі права, що є необхідною умовою зайняття посади прокурора обласної прокуратури. Враховуючи вищенаведене, кандидатура ОСОБА_1 на заміщення вакантної посади прокурора Львівської обласної прокуратури на підставі поданих ним документів не розглядається у зв`язку із відсутністю стажу роботи в галузі права, який дає право на зайняття посади прокурора обласної прокуратури.
Позивач, не погодившись з такою відмовою відповідача, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, про наявність для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10.12.2025 року про призначення на посаду прокурора Львівської обласної прокуратури відповідно до пункту 5-4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні щодо зарахування стажу його роботи на посадах у ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 до стажу роботи в галузі права.
Апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також система прокуратури України визначені Законом України від 14.10.2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон №1697-VII).
Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей досудового розслідування кримінальних правопорушень, пов`язаних із зникненням осіб безвісти за особливих обставин під час дії воєнного стану» від 22.07.2025 року №4555-IX Розділ XIII Закону України «Про прокуратуру» доповнено п.5-4, яким передбачено, що у період дії воєнного стану прокурором обласної прокуратури може бути призначено особу, яка не обіймала посаду прокурора на день набрання чинності.
Особа має відповідати вимогам до кандидата на посаду прокурора прокуратури відповідного рівня, передбаченим ст.27 Закону України «Про прокуратуру».
Відповідно до ч.2 ст.27 Закону №1697-VII, прокурором обласної прокуратури може бути призначений громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи в галузі права не менше трьох років, володіє державною мовою, а також проходив базову загальновійськову підготовку або військову службу, крім осіб, визнаних за станом здоров`я непридатними до військової служби.
Згідно з п.2 ч.7 ст.69 Закону №1402-VIII стаж професійної діяльності у сфері права – стаж професійної діяльності особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти.
Згідно з дипломом магістра серії НОМЕР_1 від 31.01.2018 року, виданим Львівським національним університетом імені Івана Франка, позивач здобув кваліфікацію: ступінь вищої освіти «магістр», спеціальність «право».
На підтвердження стажу роботи в галузі права позивачем подано відповідні докази, а саме: трудову книжку серії НОМЕР_2 від 13.03.2019 року та, крім того, функціональні обов`язки провідного спеціаліста командування (юрист) ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.12.2018 року, посадову інструкцію головного спеціаліста командування (юрист) ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.11.2020 року та посадову інструкцію головного спеціаліста командування (юрист) ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.12.2021 року.
16.09.2014 року набрав чинності Закон України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року №1556-VII (далі - Закон №1556-VII), яким установлено, що освітня діяльність за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, що провадиться закладами вищої освіти і започаткована до набрання чинності цим Законом, продовжується у межах строку навчання за певною освітньо-професійною програмою з видачею державного документа про вищу освіту встановленого зразка диплома спеціаліста. Останній прийом на здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста проводиться у 2016 році.
Згідно з ч.5 ст.5 Закону №1556-VII, магістр - це освітній ступінь, що здобувається на другому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти (науковою установою) у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти відповідної освітньої програми. Ступінь магістра здобувається за освітньо-професійною або за освітньо-науковою програмою. Обсяг освітньо-професійної програми підготовки магістра становить 90-120 кредитів ЄКТС, обсяг освітньо-наукової програми - 120 кредитів ЄКТС. Освітньо-наукова програма магістра обов`язково включає дослідницьку (наукову) компоненту обсягом не менше 30 відсотків. Особа має право здобувати ступінь магістра за умови наявності в неї ступеня бакалавра.
Суд першої інстанції, дослідив подані позивачем функціональні обов`язки та посадові інструкції за період перебування позивача на посадах державної служби в ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , на посадах державної служби категорії «В» у період з 13.03.2019 року по 09.11.2020 року та з 08.12.2020 року по теперішній час, характер його посадових обов`язків відповідає визначеному ч.1 ст.27 Закону №1697-VII критерію для включення цієї роботи до стажу роботи позивача в галузі права з метою призначення прокурором обласної прокуратури.
Коли уповноважений державний орган самостійно встановлює додаткові вимоги або розширює перелік документів, він не може перекладати негативні наслідки на кандидата в разі, якщо певні кваліфікаційні характеристики не були належним чином внесені до посадової інструкції відповідним органом державної влади. Такий підхід суперечить принципу верховенства права, який включає елемент юридичної визначеності та добросовісності. Особа, яка діяла відповідно до вимог закону та подала всі передбачені законодавством документи, не може нести відповідальність за формальні недоліки в оформленні внутрішніх документів державних органів, якщо ці недоліки не залежать від її волі.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що покладення на позивача тягаря несприятливих наслідків через відсутність у посадовій інструкції формального пункту про вимогу юридичної освіти, при тому що сам відповідач визнає посадову інструкцію як релевантний доказ, не узгоджується з принципами правової визначеності, добросовісності та недопущення зловживання дискрецією.
У разі наявності сумнівів щодо відповідності посад, які позивач обіймав кваліфікаційній вимозі про наявність вищої юридичної освіти за спеціальністю «Право», відповідач мав можливість реалізувати своє процесуальне право та звернутися безпосередньо до кандидата із запитом про надання додаткових пояснень або документального підтвердження відповідності посадової діяльності вимогам законодавства щодо стажу в галузі права.
Отже, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідач передчасно, поверхнево та без ґрунтовного аналізу дійшов висновку про невідповідність позивача вимогам ч.1 ст.27 Закону №1697-VII. Як наслідок, дії відповідача щодо відмови у розгляді кандидатури ОСОБА_1 на заміщення вакантної посади прокурора Львівської обласної прокуратури, викладеної у листі від 11.12.2025 року №07-1441Вих25, є протиправними.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 січня 2026 року у справі № 380/24783/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин