П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/649/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Мозговий В.Б. 
Суддя-доповідач: Савицька Н.В. 
23 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Савицької Н.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Томчука А.В. ,
секретаря судового засідання Олексієнко О.В.,
представника відповідача - Яремчука О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Житомирській області на рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Пасічника Сергія Леонідовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в Звягельський міськрайонний суд Житомирської області з позовом до поліцейського СРПП Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Пасічника Сергія Леонідовича, Головного управління Національної поліції в Житомирській області і просив скасувати постанову серії ББА №6450083 від 24.01.2026 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за порушення ч. 2 ст. 122, ч.1 ст.121-3 та ч.2 ст.126 КУпАП.
Рішенням Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 16.03.2026 позов задоволено.
Скасовано постанову серії ББА №6450083 від 24.01.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за порушення ч. 2 ст. 122, ч.1 ст.121-3 та ч.2 ст.126 КУпАП та закрито провадження по справі.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області сплачений ним судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, відповідач Головне управління Національної поліції в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в цій частині, та відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає про неспівмірність витрат на правничу допомогу, зокрема, вказує на те, що справу віднесено до справ незначної складності, понесені позивачем витрати є неспівмірними зі складністю справи, а показники часу, витраченого адвокатом на надання юридичних послуг є завищеними, участі у розгляді справи в судових засіданнях адвокат не приймав. Крім того, посилається на те, що на адресу Управління позивачем не були направлені докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Відтак, вважає, що представником позивача не доведено розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а судом не враховано позицію відповідача щодо відшкодування цих витрат.
У судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Позивач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги у судове засідання не з`явилися. У поданих до суду запереченнях на апеляційну скаргу просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а розгляд апеляційної скарги здійснювати без участі позивача.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, в межах доводів апеляційної скарги, та з врахуванням вимог ст. 308 КАС України, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо наявності підстав для відшкодування позивачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, суд частково не погоджується з розміром, який визначив суд першої інстанції та співмірністю цих витрат, оскільки такий розмір є завищеним.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в резолютивній частині виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За приписами ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а відповідно до пункту 1 частини 3 цієї ж статті КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України врегульовані питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відповідно до частин 3,4 цієї статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, на підтвердження надання позивачу адвокатом правничої допомоги до справи долучено: копію договору про надання правової допомоги від 26.01.2026, копію квитанції про оплату правової допомоги згідно договору, від 20.02.2026 на суму 5000,00 грн, детальний опис послуг, рахунок-фактуру №32 від 20.02.2026 р, ордер від 03.02.2026.
Дослідивши надані адвокатом докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, а також доводи відповідача щодо не співмірності таких витрат, суд виходить з наступного.
Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вартості послуг адвоката позивача в розмірі 5000 грн.
У цій справі, колегія суддів при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 КАС України, проаналізувавши складність справи та виконання адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу відповідає умовам співмірності в розмірі 5000 грн.
Колегія суддів зазначає, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Так, перевіривши відповідні документи щодо витрат на правничу допомогу та проаналізувавши зміст і обсяг наведених послуг, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», у справі «East/West Alliance Limited» проти України» та «Ботацці проти Італії» (заява № 34884/97, п. 30), в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 10.12.2019 у справі № 160/2211/19.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви у даній справі вимагала значного обсягу та за своїми характеристиками була віднесена до обсягу складних справ.
Колегія суддів також зважує на те, що відповідач у апеляційній скарзі заперечує розмір відшкодованої позивачу правової допомоги, посилаючись на її неспівмірність зі складністю даної справи.
Суд також зауважує, що вказані заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу були наведені відповідачем і у відзиві на позовну заяву, проте оцінка таким доводам не була надана судом першої інстанції при вирішенні вказаного питання при ухваленні судового рішення.
Щодо доводів відповідача про те, що на його адресу не надсилалися докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає, що заява про стягнення витрат на правничу допомогу разом з додатками була подана адвокатом позивача через підсистему "Електронний суд", що забезпечувало можливість ознайомитися відповідачу з такими доказами, який зареєстрованийв даній підсистемі, в "Електронному кабінеті". 
Участь адвоката у судовому засіданні підтверджується протоколом суового засідання від 09.03.2026 (а.с.51-52), а тому посилання апелянта на те, що справа була розглянута без участі адвоката є безпідставними.
Таким чином, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності до ціни позову, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача до 2500 грн.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно частини першої, другої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, за таких обставин, колегія суддів, діючи виключно у межах доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 16.03.2026 в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу змінити, зменшивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню на користь позивача, до 2500 грн. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області задовольнити частково.
Рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 16.03.2026 змінити в частині визначення розміру витрат на правничу (правову) допомогу.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області (ЄДРПОУ 40108625).
В іншій частині рішення Звягельського міськрайонного суду Житомирської області залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.  

Головуючий	 		Савицька Н.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Томчук А.В.