Справа № 486/224/23
Провадження № 1-кп/467/27/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Арбузинка кримінальне провадження № 12022152120000328, внесене до ЄРДР 28 грудня 2022 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, до затримання не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року за № 2102-1Х, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб, строк якого в подальшому продовжено.
28 грудня 2022 року приблизно о 06 годині 40 хвилин ОСОБА_4 під час словесного конфлікту з ОСОБА_6 , що мав місце на ґрунті ревнощів у відношенні спільної знайомої ОСОБА_7 , перебуваючи на сходах між 7-м та 8-м поверхом будинку АДРЕСА_2 , помітив у потерпілого мобільний телефон марки «NОКІА», моделі «1208», ІМЕІ: НОМЕР_1 , у зв`язку з чим у нього виник раптовий умисел на викрадення зазначеного мобільного телефону, належного ОСОБА_6 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та його караність, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи, що його дії будуть помічені потерпілим, підійшов до ОСОБА_6 та, тримаючи його ззаду лівою рукою за тулуб, діючи відкрито, у присутності ОСОБА_8 , розуміючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, просунув праву руку до зовнішньої кишені куртки ОСОБА_6 , звідки дістав мобільний телефон марки «NОКІА», моделі «1208», ІМЕІ: НОМЕР_1 , після чого достовірно усвідомлюючи, що його дії помічені власником майна та оцінюються як відкрите викрадення чужого майна, ігноруючи це та не реагуючи на подальші зауваження потерпілого повернути викрадене, залишив місце події разом із викраденим мобільним телефоном, яким надалі розпорядився на свій розсуд. 
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 350 гривень.
Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.
Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 не визнав провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, показав, що він мав близькі відносини з дівчиною, імені якої та прізвища не пам`ятає, яка рано вранці 28 грудня 2022 року пішла з квартири його друга, розташованої по АДРЕСА_3 , де вони були разом, за місцем свого проживання до гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_4 . Він запідозрив щось неладне, тому пішов разом з своїм другом ОСОБА_10 вслід за нею. ОСОБА_11 не бачила, що вони йшли за нею слідом. Зайшовши у гуртожиток, він піднявся поверхом вище, чим жила дівчина. Через хвилин 5 він побачив чоловіка, який розмовляв по мобільному телефону на гучному зв`язку і піднімався по східцях до неї квартиру. Чоловік попрохав по телефону відчинити двері. На що йому відповіла його дівчина. Саме її голос він впізнав по телефону. Він спустився до потерпілого та запитав у нього «Ти до неї». У потерпілого він хотів запитати чи є щось між ним та його дівчиною. Але потерпілий його не зрозумів, злякався, сказав, що він сусід і став тікати. Дівчина не відчинила двері квартири. Він наздоганяв потерпілого з метою завершити розмову. Щоб потерпілий не втікав, друг прижав його та потерпілого до сміттєвого баку. На що потерпілий став кричати «Допоможіть. Насилують». Сутичка тривала близько хвилини. На його крик вийшли сусіди з 7 поверху. Чоловік сварив їх та погрожував викликати поліцію. Вони пішли вниз по східцях в прискореному темпі. Перед цим з його рюкзака випав домашній кінотеатр, пульт, він це все схопив і поклав до рюкзака. Він не пам`ятає як у нього у руці з`явився телефон «NОКІА» кнопочний. Наче з кишені, не пам`ятає. Він піднімав речі з полу, які були розкидані з рюкзака, і думав, що це пульт. Коли спускався східцями, то зрозумів, що у руках знаходиться телефон потерпілого, тому зможе доказати своїй дівчині, що вона має на стороні відносини. Потерпілий кричав, щоб він повернув телефон. Він з другом чекали потерпілого біля години внизу, щоб договорить, однак потерпілий не спускався. Так як надворі було холодно, то вони, дочекавшись приїзду патрульного автомобіля, пішли до нього додому. Вони не повернулись, щоб віддати телефон потерпілому, оскільки їм погрожував чоловік. Тому вирішили чекати потерпілого внизу. У телефоні потерпілого він хтів знайти їхню переписку з дівчиною. Для цього він попрохав вставити сім-картку потерпілого у телефон свого друга, так як екран у телефоні потерпілого був пошкоджений. Вони з другом побачили декілька смс з домовленостями про зустріч. До 13 години, коли приїхала поліція, телефон знаходився у нього вдома. Телефон йому не був потрібен, корисливого мотиву у нього не було. Він телефонував потерпілій, однак вона не відповідала, а потім вимкнула телефон. З потерпілим він не міг зв`язатися, оскільки не знав хто він і де проживає. З дівчиною він розірвав відносини.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що взимку 2022 року близько 5-6 ранку він йшов до знайомої ОСОБА_12 за місцем її проживання у гуртожитку м.Південноукраїнськ. Піднявшись сходами на 8 поверх, він зателефонував їй та повідомив, що прийшов. Телефон він поклав до зовнішньої кишені куртки. У цей момент він побачив, що з поверху вище спустився обвинувачений, який підійшов до нього та запитав чи прийшов він до ОСОБА_13 . Розуміючи, що назріває конфлікт, так як ОСОБА_14 розповідала про нього як про друга, який приходить до неї в гості, він сказав, що прийшов до сусіда і став спускатись сходами. При цьому обоє чоловіків тримали його за руки і за куртку. ОСОБА_15 , перебуваючи позаду нього, обхватив його руками, а інший чоловік притулявся спиною так, щоб він не зміг піти. На що він став кричати про допомогу. При цьому він відчув як ОСОБА_15 засунув свою руку у його кишеню куртки. У цей час сусіди стали відчиняти двері. Тоді він вирвався і побіг поверхом вище, при цьому побачив, що його телефон «NОКІА» помаранчевого кольору залишився у руці обвинуваченого. Він попрохав сусідів викликати поліцію, однак вони не хотіли. Поки він розмовляв з сусідами, двоє чоловіків спустились донизу. Вслід він їм кричав повернути телефон, однак вони не відреагували і пішли вниз. Далі він пішов на 6 поверх, де сусіди зателефонували до поліції. Приїзду поліції він чекав на 6 поверсі. З обвинуваченим він раніше не був знайомий. До ОСОБА_12 приходив неодноразово. Обвинувачений вибачився перед ним та відшкодував йому шкоду. Вимоги віддати телефон обвинувачений йому не пред`являв. У ОСОБА_15 був з собою рюкзак. Він нахилився і підняв рюкзак. Обвинувачений після того як витягнув телефон з кишені весь час тримав його у руці.
Свідок ОСОБА_16 показав, що вранці 28 грудня 2022 року він перебував за місцем свого проживання у гуртожитку на 8 поверсі. Разом з дружиною він почув крик по допомогу з східців. Вийшовши з квартири, між 7 і 8 поверхом він побачив потерпілого та двох хлопців, які його тримали. Він розбороняв їх. Потерпілий піднявся вгору, а один з хлопців побіг донизу. Він не бачив, щоб останній нагинався. Вийшли жінки. Потерпілий сказав, що на нього здійснили напад та відібрали мобільний телефон. Також казав про те, що тут проживає його знайома. Після виклику поліції він зайшов до квартири.
Свідок ОСОБА_17 показала, що вона проживає в гуртожитку на 8 поверсі. Вранці, почувши шум і крики, вона разом з сусідами вийшла на східці. Там вона побачила, що двоє молодих чоловіків б`ють третього. Останній на їх дії не відповідав. Перші двоє били його чи штовхали і щось вимагали від нього. Потерпілий кричав, що у нього забрали телефон. Хлопці стали втікати після погроз викликати поліцію. Після виклику поліції все затихло. Потерпілий стукав їй у двері і прохав сказати їм, щоб вони віддали телефон. Тоді вже хлопців не було. Потерпілий проживав разом з дівчиною з її блоку. У їхньому під`їзді тоді проживала особа, яка продавала наркотики, тому всі ходили у блок, розташований напроти її блоку. 
Свідок ОСОБА_7 показала, що у 2022 чи 2023 році за попередньою домовленістю через Інтернет потерпілий йшов до неї за місцем її проживання у гуртожитку м.Південноукраїнська. Вона перебувала на той час у квартирі біля дверей та чула писклявий крик ОСОБА_18 . Вийшовши з дверей квартири, вона побачила, що ОСОБА_18 перебуває у кутку, а двоє чоловіків втікають. Їй відомо, що потерпілий написав заяву до поліції з приводу телефону. Їй невідомо, чому знаходився ОСОБА_15 у гуртожитку. Вона думає, що з-за ревнощів, так як у неї з ним були відносини.
Провина обвинуваченого також підтверджується письмовими доказами. 
Згідно протоколу огляду місця події від 28 грудня 2022 року з фототаблицею місцем події є 8-й поверх гуртожитку, розташованого за адресою: проспект Незалежності, 37 в м. Южноукраїнськ Вознесенського району Миколаївської області. З місця події нічого не вилучалось.
Відповідно до протоколу огляду речі від 29 грудня 2022 року з фототаблицями диску із файлами з камери відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_2 за 28 грудня 2022 року у період часу з 06:40:37 по 06:47:37 зафіксовано як дві особи чоловічої статі, одягнені в темні куртки виходять із під`їзду вказаного будинку, у руках одного з чоловіків наявний предмет світлого кольору квадратної форми, у іншого на спині рюкзак.
З переглянутого у судовому засіданні відеозапису з файлами з камери відеоспостереження гуртожитку, наданому слідчому ОСОБА_19 за його заявою від 29 грудня 2022 року, вбачається, що у період часу з 06:40:37 по 06:47:37 дві особи чоловічої статі, одягнені в темні куртки виходять із під`їзду вказаного будинку, у руках одного з чоловіків наявний предмет світлого кольору квадратної форми, у іншого на спині рюкзак, поспішно покидають приміщення гуртожитку.
У відповідності до висновку експерта за результатами судово-товарознавчої експертизи № 3881/22 від 28 грудня 2022 року ринкова вартість мобільного телефону «NОКІА 1208», бувшого у використанні, станом на 28 грудня 2022 року складає 350 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий 28 грудня 2022 року о 14 годині 40 хвилин слідчим СВ відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_20 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, про що було складено відповідний протокол. За змістом протоколу у останнього у ході особистого обшуку було виявлено та вилучено: з правої зовнішньої кишені куртки коричневого кольору мобільний телефон рожевого кольору марки «NОКІА», моделі «1208», ІМЕІ: НОМЕР_1 без сім-картки, який було поміщено до сейф-пакету WAR 1121677; з внутрішньої кишені рюкзака вилучено металевий предмет, ззовні схожий на кастет, який було поміщено до сейф-пакету WAR 1055337, та пачку з-під цигарок «Marlboro» з трьома скляними корпусами від ламп накалювання, який було поміщено до сейф-пакету WAR 1055339. Вказані предмети вилучено до відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.
За змістом протоколів про пред`явлення особи за фотознімками від 28 грудня 2022 року потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_4 як чоловіка, який 28 грудня о 6 годині 40 хвилин на східцевому майданчику гуртожитку заволодів його мобільним телефоном «NОКІА» та ОСОБА_8 , який 28 грудня о 6 годині 40 хвилин на східцевому майданчику гуртожитку перебував у той момент, коли у нього відкрито викрали мобільний телефон «NОКІА».
Крім того, свідок ОСОБА_16 за змістом протоколів про пред`явлення особи за фотознімками від 28 грудня 2022 року впізнав ОСОБА_8 та ОСОБА_4 як осіб, яких він 28 грудня о 6 годині 40 хвилин виявив на східцевому майданчику гуртожитку між 7 та 8 поверхом будинку АДРЕСА_5 , а також ОСОБА_6 , який повідомив, що щойно в нього було викрадено мобільний телефон.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту з відеозаписом до нього від 08 лютого 2023 року, проведеного з потерпілим ОСОБА_6 , останній на місці події детально розповів про обставини вчинення відносно нього злочину, зокрема, показав де розташована квартира на 8 поверсі, у якій проживала ОСОБА_7 , до якої він йшов за її запрошенням, місце, де він стояв, коли до нього спустився невідомий хлопець, вказав напрямок, в який він рухався в іншу сторону від обвинуваченого та іншого хлопця. Зазначив місце, де вони вдвох тримали його за куртку, а обвинувачений схопив його позаду та рукою вліз до кишені його куртки, витягнув звідти його мобільний телефон. Далі він попрохав викликати поліцію. Коли він стояв біля сусідів, то побачив у старшого телефон у лівій руці. Він двічі йому крикнув, щоб той віддав телефон. Однак останній не відреагував та спустився у напрямку до виходу.
Показання свідка ОСОБА_21 , яка у судовому засіданні вказала, що нічого не пам`ятає по справі, не мають доказового значення у цьому кримінальному провадженні.
Пункт 2 постанови пленуму Верховного суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у правах про злочини проти власності» роз`яснює, що предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, цінні метали, цінні папери тощо, а також право на майно та дії майнового характеру, тощо.
Пункт 3 згаданої постанови визначає грабіж як відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Окрім того, грабіж можливо вчинити лише з прямим умислом.
Диспозиція ч. 1 ст. 186 КК України безпосередньо не передбачає мотив та мету вчинення грабежу, але з вказаної диспозиції випливає, що дані факультативні ознаки суб`єктивної сторони злочину є обов`язковими в умисному злочині, оскільки умисна поведінка завжди є мотивованою та цілеспрямованою. Це означає, що без з`ясування змісту мотиву та мети грабежу неможливо установити об`єктивну істину у справі.
Прямий умисел при вчиненні грабежу виражається у тому, що винний усвідомлює, що вчиняє відкрите вилучення чужого майна, усвідомлює неминучість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди для потерпілого та бажає їх настання. Тому мотив грабежу завжди є корисливим по відношенню до його предмету, тобто вчиняється з метою збагачення, матеріальної вигоди.
Крім того, мета злочину це бажання особи, яка вчиняє суспільно небезпечне діяння, досягти певних шкідливих наслідків. Вона є характерною ознакою умисних злочинів, що вчиняються з прямим умислом. Мета грабежу полягає у заволодінні (привласненні) чужого майна, отриманні майнової вигоди.
Враховуючи викладені вище обставини, оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, суд вважає доведеною провину обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.
Такого висновку суд дійшов висновку саме через наявність у діях обвинуваченого суб`єктивної сторони складу злочину, яка характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Оскільки судом встановлено намагання останнього діяти з метою викрадення телефону, а не з особистих інтересів викриття своєї коханки у зраді, та за наявності при цьому корисливого мотиву.
На підставі показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, допитаних у суді встановлено, що у момент відкритого вилучення обвинуваченим телефону обвинувачений не пред`являв потерпілому будь-яких претензій з приводу наявності відносин між ним та його дівчиною, а також щодо інформації про це, яка, можливо, зберігалась на цьому телефоні. Також, у судовому засіданні не встановлено, що обвинувачений і після вилучення телефону у потерпілого намагався з`ясувати відносини з ОСОБА_22 чи самим потерпілим щодо наявності між останніми відносин.
Після того як свідки вийшли на східцеві площадку та почали погрожувати викликом поліції, обвинувачений разом з іншим чоловіком, з яким прийшов до гуртожитку, втекли з приміщення гуртожитку. Доводи обвинуваченого про те, що обвинувачений разом з другом годину чекали потерпілого, щоб він вийшов, спростовується відеозаписом з файлами з камери відеоспостереження гуртожитку, з якого вбачається, що вони поспішно покидають приміщення гуртожитку.
Крім цього, у судовому засіданні не встановлено, що обвинувачений якимось чином намагався повернути телефон потерпілому. Навпаки, мобільний телефон потерпілого без сім-картки, був вилучений у кишені потерпілого у ході особистого обшуку при затриманні працівниками поліції через 8 годин після відібрання його у потерпілого.
Також, дії обвинуваченого щодо потерпілого були сприйняті останнім як такі, що мають суспільну небезпечність, тому він з метою захисту прохав свідків викликати поліцію.
Вказане свідчить про те, що у даному провадженні умисел обвинуваченого був спрямований на предмет грабежу та, відповідно, матеріальну вигоду для себе, а не на пошук викривальної доказової інформації про стосунки ОСОБА_22 з потерпілим ОСОБА_6 .
Таким чином, ОСОБА_4 , протиправно вилучаючи майно потерпілого, усвідомлював незаконний характер своїх дій, розумів, що не має на телефон, який він вилучає, жодного права, вилучення цього майна здійснював всупереч волі його власника, відкрито, незважаючи на заперечення потерпілого у присутності свідків.
Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.
Відповідно до положення ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. 
Обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченому, є відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує те, що останній вчинив тяжкий злочин, в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою особою, до затримання не був працевлаштований, одружений, має неповнолітню дитину, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 09 грудня 2016 року з діагнозом «Синдром залежності від опіоїдів», беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про наявність середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середнього ризику небезпеки для суспільства, вважає достатнім і доцільним для виправлення та перевиховання призначити йому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.4 ст. 186 КК України.
Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до статті 100 КПК України. 
У резолютивній частині вироку серед іншого у разі визнання особи винуватою зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат (ч. 4 ст. 374 КПК України). Процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів (ст. 118 КПК України). Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України (ч. 2 ст. 122 КПК України). У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч. 2 ст. 124 КПК України).
З огляду на викладене з обвинуваченого на користь держави, а також на залучення експерта підлягають стягненню документально підтверджені витрати в даному кримінальному провадженні.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 грудня 2022 року, підлягає скасуванню.
28 грудня 2022 року ОСОБА_4 був затриманий як особа, підозрювана у вчиненні злочину. 30 грудня 2022 року ухвалою слідчого судді по відношенню до нього був застосований запобіжний захід тримання під вартою.
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 17 лютого 2023 року обвинуваченому змінено запобіжний захід тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт на строк до 17 квітня 2023 року. Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 березня 2023 року запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту був скасований.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовуються щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
У строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
Згідно ч.7 ст. 72 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 838-VIII від 26.11.2015, № 2046-VIII від 18.05.2017, № 2617-VIII від 22.11.2018, № 3342-IX від 23.08.2023) домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
З урахуванням положень ч.5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання обвинуваченому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28 грудня 2022 року по 17 лютого 2023 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.
На підставі ч.7 ст. 72 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 838-VIII від 26.11.2015, № 2046-VIII від 18.05.2017, № 2617-VIII від 22.11.2018, № 3342-IX від 23.08.2023) необхідно зарахувати строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 18 лютого 2023 року по 23 березня 2023 року з розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.
Строк відбування покарання обвинуваченому має обраховуватися з дня набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4  обчислювати з моменту його затримання у ході виконання вироку суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання  ОСОБА_4  строк попереднього ув`язнення з 28 грудня 2022 року по 17 лютого 2023 року з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.
Зарахувати у строк відбування покарання обвинуваченому  ОСОБА_4  на підставі ч.7 ст. 72 КК України його перебування під цілодобовим домашнім арештом у період з 18 лютого 2023 року по 23 березня 2023 року, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави витрати, пов`язані з проведенням Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України експертизи № СЕ-19/115-23/999-ХЗ в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 к.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь судового експерта ОСОБА_23 витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3881/22 від 28 грудня 2022 року в розмірі 220 (двісті двадцять) грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 грудня 2022 року на майно: мобільний телефон «NОКІА», моделі «1208», ІМЕІ: НОМЕР_1 , металевий предмет, який має чотири скріплені саморізами частини з отворами всередині і гравіюванням по бокам у вигляді абстракції, пачку з-під цигарок «Marlboro» з трьома скляними корпусами від ламп накалювання з нашаруванням речовини коричневого кольору.
Речові докази по справі:
- металевий предмет, ззовні схожий на кастет, пачку з-під цигарок «Marlboro» з трьома скляними корпусами від ламп накалювання, які перебувають на зберіганні у камері зберігання речових доказів відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області – знищити;
- диск DVD-R, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;
- мобільний телефон «NОКІА», моделі «1208», ІМЕІ: НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні у камері зберігання речових доказів відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області - повернути потерпілому ОСОБА_6 як власнику.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1