Провадження номер 2/741/263/26
Єдиний унікальний номер 741/1683/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року Носівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді - Ляшка Р.С.,
за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики № 73411823 у розмірі 15 181 грн. та понесених судових витрат.
В обґрунтування позову зазначено, що 12 жовтня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено договір позики №73411823 (далі - Договір позики).
Договір позики укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної систем застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників № 44 від 21 лютого 2025 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 181 грн. з яких: 8 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 275 грн. - заборгованість за відсотками; 4 131 грн. - сума заборгованості по процентам за надстрокове користування позикою; 1275 грн. - комісія за надання позики.
Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Таким чином, ОСОБА_1  має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики № 73411823 урозмірі 15 181 грн., з яких: 8 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 275 грн. - заборгованість за відсотками; 4 131 грн. - сума заборгованості по процентам за надстрокове користування позикою; 1275 грн. - комісія за надання позики.
Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 18 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11 листопада 2025 року.
Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2025 року відкладено розгляд справи до 14 січня 2025 року у зв`язку з заявою відповідача.
Протокольною ухвалою суду від 14 січня 2026 року відкладено судове засідання до 26 лютого 2026 року у зв’язку з заявою відповідача.
26 лютого 2026 року справа не розглядалася у зв’язку з перебуванням головуючого судді Ляшка Р.С. у відпустці. Судове засідання відкладено до 15 квітня 2026 року. 
15 квітня 2026 року справа не розглядалася у зв’язку з зайнятістю головуючого судді Ляшка Р.С. у іншому провадженні. Судове засідання відкладено до 22 квітня 2026 року.
Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розглядати справу у відсутності представника позивача, у випадку неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав до суду письмові пояснення у яких вказав, що заявлені вимоги є не обгрунтованими, викладені в позовній заяві обставини не підтверджені належними та допустимим доказами. До позовної заяви не додано доказів на підтвердження того, що TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання умов Договору позики №73411823 було здійснено безготівковий переказ обумовлених сум грошових коштів на електронний платіжний засіб ОСОБА_1 . Не надано документу, що платіжний засіб на який надано кредит у розмірі 8 500 грн. належить ОСОБА_1 . Позивачем не заявлено клопотань про витребування цієї інформації судом. Квитанції про безготівковий переказ та успішність його статусу, виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 або будь-які інші документи, які б могли підтвердити рух коштів між надавачем банківських послуг та відповідачем матеріали справи не містять. Стороною позивача не надано розрахунку заборгованості з якого можна було б встановити точну суму заборгованості по сумі позики, відсоткам, процентам за понадстрокове користування позикою. Позивачем не доведено факт виконання своїх зобов`язань з надання кредиту у розпорядження ОСОБА_1 на підставі Договору позики № 73411823 від 12.10.2024; факт прийняття ОСОБА_1 прийняття на себе зобов`язань як стороною договору. Сторона позивача вказує в позові, що відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК» ЄАПБ», ні на рахунок попереднього кредитора, що є визнанням зазначених обставин, тобто того, що ОСОБА_1 не прийняв на себе зобов`язань як стороною договору. Виписка по картковому рахунку, який відкритий на ім`я ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутня. Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту), який доданий до позову, не є первинним документом, що підтверджує отримання кредитних коштів та користування ними. Сам по собі розрахунок, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, не підтверджує наявності заборгованості у відповідача перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Крім цього, позивачем не надано доказів того, що відповідач, виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Просив у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 12 жовтня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73411823, за умовами якого сума кредиту - 8 500 грн., строк кредитування 30 днів, денна процентна ставка - 1 %, комісія за надання кредиту - 15 % від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1275 грн., проценти за понадстрокове користування кредитом - 2,70 % в день. Дата надання кредиту - 12.10.2024, дата повернення кредиту 10.11.2024 (а.с. 4-10).
Договір позики відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором - 64533 (а.с. 10 на зв.).
Відповідно до п. 2.1 Договору позики за цим Договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
Відповідачем у Договорі позики № 73411823 від 12.10.2024 у пункті 12 «Юридичні адреси та реквізити стороні» зазначено номер платіжного засобу - НОМЕР_1 .
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників (а.с. 15-17).
28 липня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено додаткову угоду № 2 від 28 липня 2021 року до договору факторингу № 14/06/21 відповідно до якої клієнт зобов’язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за Договором позики фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства (а.с. 18).
13 червня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено додаткову угоду № 7 до договору факторингу № 14/06/2021 згідно з якою сторони домовились викласти п. 9.1. Договору в наступній редакції: «9.1. Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний з моменту підписання протягом 12 місяців з дня набрання його чинності, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік» (а.с.19).
21 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено додаткову угоду № 48 до договору факторингу № 14/06/21, у якій загальна сума Прав Вимоги, що відступають згідно Реєстру Боржників № 43 від 21.02.2025 року становить 46 358 003,25 грн. В якості ціни позову згідно Реєстру Боржників № 43 від 21.02.2025 Фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 15 % від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить 2 399 897,90 грн. (а.с. 20).
Відповідно до Реєстру боржників № 44 від 21.02.2025 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передало позивачу прово вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики № 73411823, яка складає 15 181 грн. з яких: 8 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 275 грн. - заборгованість за відсотками; 4 131 грн. - сума заборгованості по процентам за надстрокове користування позикою; 1275 грн. - комісія за надання позики (а.с. 23.)
З розрахунку наданого позивачем вбачається, що станом на 31 липня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за Договором позики № 73411823 від 12 жовтня 2024 року становить 15 181 грн., з яких: 8 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 275 грн. - заборгованість за відсотками; 4 131 грн. - сума заборгованості по процентам за надстрокове користування позикою; 1275 грн. - комісія за надання позики (а.с. 24).
Згідно зі ст.ст. 626, 628, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін, електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. 
Доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частиною 5 статті 177 ЦПК України визначено обов’язок позивача надати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02 жовтня 2018 року в справі № 910/18036/17.
Позивачем не надано суду доказів первинної виписки з карткового рахунку відкритого на ім’я відповідача, з якої можна було б встановити факт виконання банком договору щодо надання коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а також наявність у нього заборгованості за кредитом. 
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц.
Отже, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження зарахування коштів у сумі 8 500 грн. позивачем на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , відповідно до умов Договору позики. 
Розрахунок заборгованості за період з дати укладення договору № 73411823 і до відступлення ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» позивачу права грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 73411823 у матеріалах справи відсутній.
Доданий до позовної зяави розрахунок заборгованості за Договором позики, не є документом первинного бухгалтерського обліку господарських операцій, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).
Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.
Крім того, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. Даний розрахунок складається лише з підсумкової суми заборгованості станом на 31.07.2025. У розрахунку не зазначено зарахованої початкової суми, нарахувань розміру відсотків відповідно до договору, дати та суми сплати/не сплати відсотків та погашення тіла кредиту, здійснення та нарахування платежів.
Сам по собі розрахунок, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, не підтверджує наявності заборгованості у відповідача перед ТОВ «ФК «ЄАПБ».
Таким чином, суд позбавлений можливості встановити факт перерахування коштів, отримання їх відповідачем, виникнення та розмір заборгованості за Договором позики.
Також суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази пролонгації договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. 
Додана до позовної заяви додаткова угода № 7 від 13.06.2022 стосується договору факторингу № 14/06/2021 від 14.06.2021 (а.с. 19).
Отже, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач має заборгованість у розмірі 15 181грн.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. 
Керуючись ст.ст. 205, 207, 509, 512, 514, 526, 530, 610, 611, 626, 628, 629, 638, 639, 1049, 1046, 1048, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-79, 81, 83, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи: 
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: вул. Симона Петлюри,30, м. Київ;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 22 квітня 2026 року.

Суддя Р.С. Ляшко