ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року	Львів	Справа № 463/12004/25 пров. № А/857/9407/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гуляка В.В.
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З. М.
за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 21 січня 2026 року (суддя – Яворський С.Й., час ухвалення – 12:20 год., місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного тексту – 23.01.2026), 
в адміністративній справі №463/12004/25 за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Дороша Петра Володимировича, Департаменту патрульної поліції, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, 
про скасування постанови і закриття провадження у справі,

встановив:

У грудні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Дороша Петра Володимировича (далі відповідач-1), Департаменту патрульної поліції (далі відповідач-2), в якому просила: 1) скасувати постанову серії ЕНА №6249538 від 29.11.2025, винесену поліцейським Управління патрульної поліції у Львівській області Дорош Петром Володимировичем про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.; 2) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити. 
Відповідач-2 позовних вимог не визнав, вважаючи такі необґрунтованими і такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, у якому просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 21.01.2026 у задоволенні позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд першої інстанції не дослідив всі докази та доводи позивача в повному обсязі щодо позовних вимог, а тому оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відсутній склад правопорушення в діях позивача. Вказує, що постанова про адміністративне правопорушення не відповідає дійсним обставинам справи та винесена із порушенням законодавства. Суд також не звернув увагу на грубі порушення вимог ст.268 КпАП України щодо позивача при винесенні відповідачем оскаржуваної постанови. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 21.01.2026 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
29.11.2025 інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Дорош П.В. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6249538, відповідно до якої позивач ОСОБА_1 29.11.2025 о 23 год. 11 хв. у м. Львів по вул. Стрийській, 75, керувала транпортним засобом Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушила п.19.1«а» ПДР – Порушення водіями ТЗ використання освітлювальних приладів в темну пору, в умовах недостатньої видимості, в туннелях, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено штраф у сумі 510 гривень (а.с.4). 
Не погодившись із прийнятою постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернулася з цим адміністративним позовом до суду. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, перевіривши оскаржене рішення суду на предмет законності та обґрунтованості, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України. 
Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху. 
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. 
Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»). 
Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Як визначено пунктом п.19.1 «а» ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої - на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла. 
Відповідно до п.1.10 ПДР України, темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця; недостатня видимість - видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо. 
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу. 
Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. 
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. 
За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ст.40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху. 
Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення. 
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Згідно ч. 1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. 
Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Статтею 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Дослідивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач надав суду відеоматеріали з нагрудного відеореєстратора поліцейського щодо вчиненого позивачем правопорушення. 
З огляду відеозаписів встановлено, що водій транспортного засобу Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , як пізніше було встановлено, ОСОБА_1 , 29.11.2025 о 23 год. 11 хв. керувала автомобілем по вул. Стрийській, 75, у м. Львів без увімкненого світла фар у темну пору доби. 
Із змісту відеозаписів видно, що поліцейським застосовано зупинення транспортного засобу та перевірка документів водія згідно п.2.4 ПДР, з чітким проінформуванням водія про конкретну причину зупинення транспортного засобу (порушення п.19.1а ПДР України). Встановивши особу порушника, було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, заслухано усні пояснення по факту вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яка саме справа підлягає розгляду, та що вона притягається до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122 КУпАП, було роз`яснено порушнику її права та обов`язки відповідно до ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
Оглянувши надані суду докази в сукупності із встановленими у цій справі фактичними обставинами справи, колегія суддів приходить до висновку, що поліцейський чітко зафіксував факт керування ОСОБА_1 автомобілем марки Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Стрийській, 75, у м. Львів без увімкненого світла фар у темну пору доби. 
Порушення Правил дорожнього руху, як наслідок вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП виявлено поліцейським безпосередньо (особисто), досліджено матеріали справи та прийнято рішення про застосування адміністративного стягнення. При оголошенні розгляду справи інспектором роз`яснено позивачу її права. 
Водій ОСОБА_1 на місці по вул. Стрийській, 75 у м. Львів в період розгляду справи про адміністративне правопорушення визнавала факт керування автомобілем без увімкненого світла фар у темну пору доби. 
Обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю викладені в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення, з якої вбачається, що ОСОБА_1 29.11.2025 о 23 год. 11 хв. керувала автомобілем марки Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Стрийській, 75, у м. Львів без увімкненого світла фар у темну пору доби, чим порушила п.19.1«а» ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. 
На підставі встановлених у справі фактичних обставин та наведеного правового регулювання спірних правовідносин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що інспектором 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Дорош П.В. обґрунтовано винесена спірна постанова серії ЕНА №6249538 від 29.11.2025 року за ч.2 ст.122 КУпАП, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень. 
Відповідач надав суду достатні докази на підтвердження обставин порушення позивачем законодавства про дорожній рух, зокрема, про вчинення порушень ПДР України з недотримання вимог, визначених п.19.1«а» ПДР, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.122 КУпАП. 
Таким чином колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність прийняття спірної постанови з дотриманням правил чинного законодавства, оскільки вказана постанова винесена уповноваженою особою, на підставі встановлених дійсних фактичних обставин, які знайшли своє підтвердження під час розгляду цієї справи. Докази вчинення позивачем інкримінованого правопорушення є належними та допустимими. 
Отже, підстави для скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №6249538 року та закриття провадження у справі - відсутні, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження і такі не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 21 січня 2026 року в адміністративній справі №463/12004/25 за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Дороша Петра Володимировича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови і закриття провадження у справі – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повний текст постанови суду складено 03.03.2026 року