Справа № 603/99/26
Провадження №2/603/111/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 року 	м. Монастириська	

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Галіяна І. М.,
секретар судового засідання Бішко І. М.,
за відсутності учасників справи,
розглянувши в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,
у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради про визнання права власності на спадкове майно.
В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 181 кв. м, житловою площею 102,3 кв. м, цокольний поверх «цпА», сарай «Б». Позивач прийняла вказану спадщину, оскільки належала до спадкоємців першої черги за законом і звернулася в шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що підлягає спадкуванню. З огляду на наведені обставини просить визнати за нею право власності на це спадкове майно. Судові витрати позивач покладає на себе. 
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 27.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано в приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пивоварчук О. Є. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте представник позивача подав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.
Представник відповідача Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, з обставинами, викладеними в позові, погоджується, щодо їх задоволення не заперечує. 
Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. 

Суд встановив такі обставини. 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , одружилися 22.02.1975 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 23.04.2001 року. Після реєстрації одруження позивачка змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінив прізвище на ОСОБА_7 , про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові 23.04.2001 року зроблено запис № 33, що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища серії НОМЕР_2 , виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області 24.03.2004 року. 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Монастириським РВ УМВС України в Тернопільській області 09.09.2011 року. 
Зі справи на будинковолодіння АДРЕСА_2 , власником якого вказано ОСОБА_6 , відомо, що рішенням виконкому Монастириської міської ради № 96 від 04.04.1979 року останньому виділено в безстрокове користування для індивідуального будівництва земельну ділянку площею 600 кв. м. 
Рішенням Монастириської міської ради № 494 від 24.06.2008 року «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_2 » за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_1 , у зв`язку зі зміною прізвища заявника внесено зміни в п. 13 додатку до рішення сесії Монастириської міської ради № 154 від 19.01.2007 року і передано останньому безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,33 га, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель – 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства – 0,23 га. 
Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 012673 від 02.06.2009 року ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 0,1000 га, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 6124210100:02:001:0505. 
Належність ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 012673 від 02.06.2009 року підтверджується відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 29-19-0.2131-772/2-26 від 18.02.2026 року.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 23.05.2025 року. 
Згідно з копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1 , станом 22.05.2025 року проживали ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована з 10.01.1989 року), і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований з 07.04.1988 року).
З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб № 2556 від 08.10.2018 року, виданої Монастириською міською радою, а також довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб № 1003 від 08.05.2019 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, відомо, що до складу сім`ї (зареєстрованих) за адресою: АДРЕСА_1 , входили ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уповноважений власник (співвласник / наймач), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина. 
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 10.01.1989 року по теперішній час, що підтверджується відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, наданих відділом реєстрації та обліку місця проживання фізичних осіб Монастириської міської ради № 315 від 23.06.2025 року. 
До осіб, місце проживання яких було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 21.05.2025 року до 23.05.2025 року, згідно з відомостями, наданими відділом реєстрації та обліку місця проживання фізичних осіб Монастириської міської ради № 291 від 10.06.2025 року, належали ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (період реєстрації з 10.01.1989 року по теперішній час), і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (період реєстрації з 07.04.1988 року до 23.05.2025 року).
З інформаційного листа Монастириської міської ради № 404/02-16 від 04.03.2026 року відомо, що рішенням восьмої сесії Монастириської міської ради від 13.03.1992 року вулицю Комсомольська в м. Монастириська Монастириського району (теперішнього – Чортківського району) перейменовано на АДРЕСА_1 . Рішенням сьомої сесії шостого скликання Монастириської міської ради від 01.07.2011 року № 132 вулицю Добровідська у м. Монастириська перейменовано на вулицю Добровідка. На теперішній час у м. Монастириська Чортківського району вулиці з назвою Добровідська немає. 
Вказані обставини підтверджуються також архівними витягами з протоколу 8 сесії 21 скликання Монастириської міської Ради Тернопільської області (рішення від 13.03.1992 року «Про перейменування вулиць в місті Монастириську») і з протоколу 7 сесії 6 скликання Монастириської міської Ради Тернопільської області (рішення № 132 від 01.07.2011 року «Про зміну назви вулиць міста Монастириська»). 
Комунальне підприємство «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» (далі – КП «Бучацьке БТІ») провело первинну технічну інвентаризацію житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва № 450/25 від 12.11.2025 року. Підстава проведення вказаної технічної інвентаризації: перед проведенням державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. 
За даними технічного паспорта, виготовленого 12.11.2025 року КП «Бучацьке БТІ» на замовлення позивачки, до складу будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , входить житловий будинок під літерою «А», загальною площею 181 кв. м, житловою площею 102,3 кв. м, цокольний поверх під літерою «цпА», сарай під літерою «Б», рік спорудження – 1986 року. 
Згідно з довідкою КП «Бучацьке БТІ» № 178 від 12.11.2025 року ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті належало нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку під літерою «А», загальною площею 181 кв. м, житловою площею 102,3 кв. м, цокольного поверху під літерою «цпА», сараю під літерою «В».
Водночас позивачем подано заяву, згідно з якою у вказаній довідці допущено помилку при зазначенні літери назви будівлі і споруди, зокрема, сарай помилково позначено літерою «В» замість правильної «Б». На підтвердження цих обставин надано довідку КП «Бучацьке БТІ» № 33 від 23.03.2026 року, згідно з якою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент смерті належало нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається із житлового будинку під літерою «А», загальною площею 181 кв. м, житловою площею 102,3 кв. м, цокольного поверху під літерою «цпА», сараю під літерою «Б».
З листа архівного відділу Чортківської районної військової адміністрації № 03-02/4 від 27.01.2026 року відомо, що погосподарські книги Монастириської міської ради архівним відділом Чортківської районної військової адміністрації не впорядковувались і на державне зберігання до архіву не передавалися. 
У відповідь на адвокатський запит представника позивача – адвоката Андрусенка І. Я. про надання виписки з погосподарської книги щодо будинку за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 05.08.1992 року Монастириська міська рада листом № 482/02-16 від 25.03.2026 року повідомила про неможливість надання інформації щодо власника вказаного будинку, оскільки погосподарські книги по м. Монастириська не ведуться. 
Згідно з відповіддю приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук О. Є. № 10/01-16 від 06.03.2026 року після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено спадкову справу № 26/2025, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. 
З матеріалів вказаної спадкової справи відомо, що ОСОБА_1 10.06.2025 року звернулась до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пивоварчук О. Є. із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Водночас дочки спадкодавця ОСОБА_8 та ОСОБА_9 10.06.2025 року подали заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_2 .
Постановою приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пивоварчук О. Є. № 51/02-16 від 24.08.2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті її чоловіка ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі – ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року).
До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01.07.2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі – Закон № 1952-IV) виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Відповідно до ст. 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом ч. 2 ст. 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.
Водночас відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом № 1952-IV нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом.
Стаття 31 Закону № 1952-IV встановлює особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. Зокрема, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.
Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.
У постанові Верховного Суду від 15 січня 2021 року у справі № 1540/3952/18 (провадження № К/9901/10502/19) сформульовано висновок про те, що вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». 
Пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів; збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.
Отже, прийняттю в експлуатацію підлягають індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 09 квітня 2015 року. Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.
З матеріалів справи - технічного паспорта, виготовленого 12.11.2025 року КП «Бучацьке БТІ» відомо, що спірний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами споруджений у 1986 році.
На той час реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995 року. Згідно з п. 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належали місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягали реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.
Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).
Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
За змістом наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.
При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
У силу приписів ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Враховуючи вищенаведені обставини, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 першої черги за законом, спадщину прийняла. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину, відсутні.
Отже, позовні вимоги  ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1258, 1261, 1268, 1270, 1296 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А», загальною площею 181 кв. м, житловою площею 102,3 кв. м, цокольний поверх під літерою «цпА», сарай під літерою «Б». 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач: Монастириська міська рада, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, код ЄДРПОУ 04058433.

Головуючий суддя      І. М. Галіян