УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа 295/13172/21 
Категорія 18 
Додаткова постанова 
Іменем України

05 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М., 
суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
заяву представника ОСОБА_1 адвоката Савченко Тетяни Вікторівни про ухвалення додаткового судового рішення
у цивільній справі №295/13172/21 за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння

в с т а н о в и в:

Представник відповідача  ОСОБА_1 адвокат Савченко Тетяна Вікторівна звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат. Просить стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в сумі 23 500 грн.
Заява обґрунтована тим, що Житомирським апеляційним судом розглядалася апеляційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 жовтня 2023 року. Постановою Житомирського апеляційного суду від 22 січня 2025 року її апеляційна скарга задоволена, рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 жовтня 2023 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено. Разом із апеляційною скаргою нею було подано орієнтовний розрахунок судових витрат та в прохальній частині зазначено намір розподілу судових витрат у разі задоволення апеляційної скарги. Понесенні витрати підтверджуються рахунками на оплату, платіжними інструкціями та актами наданих послуг на загальну суму 23 500 грн.

Від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Струкової Л.В. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Сторона позивача просить заяву адвоката Савченко Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_5 задовольнити частково, зменшивши стягнення витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_1 до 4 000 грн. Заперечення аргументовані тим, що з аналізу договору про надання правничої допомоги від 06 червня 2023 року є очевидним, що у ньому не встановлений порядок розрахунку гонорару адвоката, тобто, - ні вартості послуг за 1 годину роботи адвоката, ні фіксованої вартості послуг за загальної (сталої) вартості за договором. У заяві від 24 січня 2025 року представник ОСОБА_1 указала, що вартість послуг за виготовлення апеляційної скарги, на яку нею було витрачено 15 годин, становить 6 000 грн, що дає підстави для висновку, що вартість 1 години послуг адвоката за правничу допомогу становить 400 грн. Однак, при тому, що вартість послуг із правничої допомоги адвоката становить 400 грн за 1 годину, у заяві від 24 січня 2025 року адвокат вказала, що її послуги за участь у судових засіданнях становлять: 19 червня 2024 року – 5 500 грн за 5 годин (вартість 1 години роботи адвоката становить 1 100 грн); 02 жовтня 2024 року та 22 січня 2025 року – по 6 000 грн за 5 годин (вартість 1 години роботи адвоката становить 1 200 грн). Із наведеного вбачається, що адвокат незрозуміло яким чином розраховувала вартість всіх своїх послуг та на основі яких позицій. Представник ОСОБА_1 адвокат Савченко Т.В. вказала конкретну кількість годин, які вона витратила на надання нею правничої допомоги за договором за конкретною послугою, то є очевидним, що вартість послуг має розраховуватися, виходячи з вартості за 1 годину роботи. Також безпідставним є визначення адвокатом вартості правничої допомоги за її участь у судових засіданнях. Так, при тому, що 19 червня 2024 року судове засідання тривало лише 38 хвилин, а саме з 9.31 год. по 9.39 год., представник ОСОБА_6 із незрозумілих підстав просить стягнути з ОСОБА_2 5 500 грн за 5 годин часу, який нібито вона витратила у цьому засіданні; 02 жовтня 2024 року судове засідання тривало декілька хвилин, представник ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_2 6 000 грн за 5 годин витраченого нею часу в цьому засіданні; 22 січня 2024 року судове засідання тривало з 14.17 год. по 14.51 год., представник ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_2 6 000 грн за 5 годин витраченого часу адвокатом у цьому засіданні. Вказаний у заяві від 24 січня 2025 року час щодо тривалості судових засідань не відповідає дійсності та спростовується протоколами судових засідань за 19 червня 2024 року, 02 жовтня 2024 року та 22 січня 2025 року, а тому вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 17 500 грн також є безпідставною та такою, що не ґрунтується на дійсних обставинах справи та нормах процесуального законодавства.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник  ОСОБА_1 адвокат Савченко Т.В. заяву про ухвалення додаткового судового рішення підтримала та просить її задовольнити, стягнувши з позивача 23 500 грн за надану відповідачу професійну правничу допомогу на стадії апеляційного перегляду справи.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Відповідно до частини четвертої ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою у відповідності до положень частини другої ст.372 ЦПК України.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 

Відповідно до пункту третього частини першої ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання (перше речення частини четвертої ст.270 ЦПК України).

За положеннями частини першої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами п.1 частини третьої ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини восьмої ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 

Із матеріалів справи вбачається, що в апеляційній скарзі представник відповідача  ОСОБА_1 адвокат Савченко Т.В. просила вирішити питання про розподіл судових витрат.

Постанова Житомирським апеляційним судом ухвалена 22 січня 2025 року.

26 січня 2025 року, тобто впродовж п`яти днів після винесення судом апеляційної інстанції постанови від 22 січня 2025 року, засобами поштового зв`язку представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Савченко Т.В. подала заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат між сторонами у справі.

Отже, з додержанням порядку частини восьмої ст.141 ЦПК України відповідачем ОСОБА_1 заявлено про стягнення витрат за надання її професійної правничої допомоги та подані докази у підтвердження їх розміру.

Відповідно до положень частини другої-третьої ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, згідно з частиною четвертою ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Між ОСОБА_1 (далі - клієнт) та Адвокатським бюро «Тетяни Савченко», в особі керуючого бюро Савченко Тетяни Вікторівни, 06 червня 2023 року був укладений договір про надання правової допомоги б/н (а.с.84 т.3). 

У договорі про надання правничої допомоги від 06 червня 2023 року не встановлений порядок розрахунку гонорару адвоката, тобто, ні вартості послуг за годину роботи адвоката, ні фіксованої вартості послуг за загальної (сталої) вартості за договором. 

На підтвердження обсягу наданих адвокатом Савченко Т.В. послуг і для визначення розміру витрат до заяви надано копії наступних документів: рахунки на оплату: від 27 жовтня 2023 року №7, від 18 червня 2024 року №8, від 02 жовтня 2024 року №9; платіжні інструкції: від 27 жовтня 2023 року на суму 6 000 грн, від 18 червня 2024 року на суму 5 500 грн, від 02 жовтня 2024 року на суму 6 000 грн, від 22 січня 2025 року на суму 6 000 грн (а.с.72-83 т.3).

Обґрунтовуючи вартість наданих адвокатом Савченко Т.В. для ОСОБА_1 послуг на суму 23 500 грн, адвокат Савченко Т.В. указала, що вони складаються із: підготовки апеляційної скарги на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 жовтня 2023 року в справі №295/13172/21, вартістю 6 000 грн, оскільки на її підготовку було витрачено 15 годин; участі у судовому засіданні 19 червня 2024 року, що складає – 5 500 грн, що зайняло 5 годин; участі у судовому засіданні 02 жовтня 2024 року, що складає – 6 000 грн, що зайняло 5 годин; участі у судовому засіданні 22 січня 2025 року, що складає – 6 000 грн, що зайняло 5 годин.

Із викладеного вище слідує, що вартість послуг адвоката за виготовлення апеляційної скарги за 1 годину становить 400 грн, а за участь в судовому засіданні – за 1 годину становить 1 200 грн. Враховуючи кількість та тривалість судових засідань, колегія суддів доходить висновку про зменшення суми понесених витрат ОСОБА_1 на представлення її інтересів в судовому засіданні із 17 500 грн до 3 600 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року в справі №905/1795/18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 виснувано, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Разом із тим, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

За таких обставин, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаних адвокатом робіт, заперечення сторони позивача, а також критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 23 500 грн є завищеними порівняно з співмірністю і складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих нею послуг, а тому їх розмір становить суму 9 600 грн, яка включає зменшення за участь у судових засіданнях до 3 600 грн, а також підготовку і подачу апеляційної скарги (3 600+6 000). 

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Савченко Т.В. про розподіл судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції. Сума 9 600 грн відповідає складності справи та вчиненим адвокатом відповідача процесуальним діям. У стягненні решти суми відмовляється. 

Керуючись ст.ст.141,259,270,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Савченко Тетяни Вікторівни задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 9 600 грн. У задоволенні решти суми відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча Судді: